Stavl Zosimov
Bonifác és Januaria-az elveszett leletek

Első Fejezet

Egy csendes, hangulatos városban a női osztály drága külföldi autója megáll az utca sarkán, egy fiatal lány vezetésével, a hátsó ülésen pedig egy gyönyörű fehér francia kutya, a Boniface nevű Bichon Frise fajta.

"Tessék, Bonifác. – mondja Karina. – Megint dugóba kerültünk. Elegem van ebből.

A lány úgy néz ki, a visszapillantó tükör a kabinban, és látja az arcát a kisállat.

"Én nem." Bonifác gondolkodik a fejében. "Úgy futsz, mint egy őrült."Ha bajba kerülsz valahol, és írsz, az eltűnt.

– Mit bámulsz? – Karina flörtöl. – Megértelek. Annyira szeretsz sebességgel vezetni, hogy csodálkozva visítasz!

"Elmondanám, mit szeretek, ha tehetném."Bonifác felháborodott. – Futni szeretek, nem lovagolni.

– Kár, hogy nem értesz meg engem mint embert. Vajon mire gondolsz? Talán a kolbászról?

– Edd meg a saját szója és indigó kolbászodat. – A kutya ideges. "Sokat tudsz a gondolataimról?"Most természetes húst akarok.

Mint a rókák egy állatbemutatón, amely mezei egereket fog. És nem a csontod, amelyet egy állatkereskedésben vásároltak, és kémiai adalékanyagokból készült csonthulladékból készültek, így a szar nem fehér, mint minden kutya, hanem khaki, mint a tiéd és más kétlábúak.

– nem. De akkor is, Boniface, gondolkozol valamin. Nem nézel el semmiért.

"Hogy bosszantottál."Nem szeretem, ha az emberek egyenesen a szemembe néznek. Csak egy orrplasztikát Keresek.

Egy másik lány közeledik az autóhoz a járdán, egy hasonló fajta kutyát vezet pórázon. A nyakán lévő buja íj jellemzi, hogy a kutya lány. Bonifác messziről észreveszi, kinyújtja a nyelvét, és bámulja. A kutya észreveszi Bonifác tekintetét is, és kacéran integetni kezd levágott farkával, és a járda egyik oldaláról a másikra fut.

Egy Januaria nevű juh boldogan legel egy zöld mezőn a városon kívül, az erdő szélén, nyájával. Az állatok, akik szenvedélyesen eszik a füvet, nem veszik észre, mi történik körülöttük. Egy ló pásztora rájuk néz, bólint a fejével, megpróbálja legyőzni az alvást. De az álmossága legyőzi őt, és leereszkedik, és elkezd szunyókálni. A juhok meghallják a pásztor horkolását, felemelik a fejüket és ránéznek. Aztán körülnéz. Látja, hogy az egyik fiatal juh elkezd távolodni a nyájtól a város felé.

– Januaria! – Felháborodott a juh, az állomány vezetője. "Vissza a csordához!"

Januaria a bárány felemeli a fejét, és a Kosra néz.

"Túl messzire mentem?"És kitől kell félni?

"Mint ki?"Elfelejtetted, hogy farkasok vannak az erdőben?

"A város közelében?"Nincs értelme.

"Gyere vissza a csordához, lányom. – Felháborodott Januaria anyja, Lamechka. – És hagyd abba, aggódsz, ha apád azt mondja. A tej az ajkaidon még nem száradt meg, de máris harapsz.

"Itt vagyok én."Már nem vagyok kislány. És megfosztasz a szabadságomtól. A fű itt szaftosabb.

– Mindenhol szaftos. Baran ragaszkodik hozzá. – Gyere vissza csendben, és tartsd a lépést mindenkivel. Látod, a pásztor megint szunyókál.

Januaria lassan megközelíti a csordát, és tovább legelészik. A Kos és Januaria anyja egymásra néznek, és továbbra is legeltetik a füvet.

– Ne ragadjon el a fű evésével, és ne felejtse el megnézni a környező felnőtt juhokat, amelyek a szélek körül legelnek, és védik a fiatalokat. Ő Januaria anyja.

– Hosszú ideje nem vagyok fiatal, és nyugodtan mondhatom, hogy felnőtt vagyok. Szóval, gyorsan nem a központban, hanem a nyáj szélén, mint te.

"Oké, Anya. Igaza van. Itt az ideje, hogy felnőtté váljon. De ne hagyja el a csordát.

"Rendben, Atyám.

Egy fiatal lány ül a forgalomban a női osztály drága külföldi autójának kormánya mögött,a hátsó ülésen pedig egy gyönyörű fehér francia kutya, a Boniface nevű Bichon Frise fajta. A lány okostelefonja csörög, felveszi, rákattint a képernyőre, megjelenik egy videokapcsolat a hívóval.

– Ó, Karinka, Helló! Nos, mit csinálsz?

– Szia Lidka! Bocsánat! Vártál, ugye?

"Ez nem az a szó. Lucrezia és én már kimerültünk. Reggel 11-kor állapodtunk meg, és már fél hét van.

– Tehát korábban elmentem, azt hittem, hogy nem lesznek forgalmi dugók. De éjjel-nappal itt van. Az átkozott forgalmi dugó megakadályozza Boniface – t abban, hogy találkozzon Lucreziával, hogy fajtatiszta utódokat hozzon létre. Adj egy kiskutyát.

– Как договорились, Каринка. Главное приедь ко мне.

– Persze, hogy fogok. – Mondja Lidka. – Mi történhet? Egyébként megnézte a kék couturier gyűjteményét az Interneten?

– Igen, de nem kék, hanem Világoskék. Véleményem szerint ez áll a szalon lánctábláin.

"Nem számít. Láttad már?

– Nos, ez az, elkezdődött a csörgő. Bonifác morogott a fejében. – Az legalább két óra. Istenem, mennyire fülledt itt?! Bárcsak kinyithatnám az ablakokat. Rendben. Nincs rajta szőr, mint rajtam, ugye?!

Boniface ismét ugyanazt a kutyát nézi, amely a járdán fut, ugyanaz a fajta, mint egy pórázon egy másik tulajdonossal. Intenzívebben lélegzik, kinyújtja a nyelvét, a hátsó lábain áll, a nyakát az ablakhoz nyújtja, az első mancsait pedig az egyes ajtó vezérlőpaneljén támasztja alá. Véletlenül rákattint az automatikus ablaknyitó gombra. Az ablak némán nyílik meg. A háziasszony mélyen beszél. Bonifác kiugrik a nyitott ablakon, és utána fut.

Januaria a juhok boldogan továbbra is legelnek egy zöld mezőn a városon kívül, az erdő szélén, nyájával. Az állatok, akik szenvedélyesen eszik a füvet, nem veszik észre, mi történik körülöttük. A pásztor egy ló szundikál a fejét lehajtotta. Januaria határozottan az evés rabja, és elfelejti anyja büntetését. Fokozatosan távolodik az állományától. Ezt a közelben található erdő farkasai látják.

"Nézd, Fierce. – Mondja Kaskyr. – Shepherd, útközben alszik.

– És ott a fekete bárány elszakad a nyájtól. – Mondja a bálvány farkas. – Talán el kellene felejtenünk?

"Ne, te idióta… – A vad megállított. "Még korai. Hadd menjen el a saját népétől. Addig is, eldöntjük, hogyan közelítsük meg csendben.

– Mit kell gondolni. – Balvan javasolja. – Csapjon be tömegesen, vegye fel az erdőbe. Elviszem őt Kaskyrrel.

– Nos, igen. – Azt Sugallja, Heves. – És a pásztor pillanatok alatt leveszi a fegyvert. Lát egy pisztolytáskát, amelynek fűrészelt puskája kilóg a ló oldaláról?!

"Sok hülyeséget találtál ki, te idióta. Kaskyr nevet. – Te beszélsz, Fierce. Különben biztosan nem ebédelünk.

– Én is ezt javaslom. – Továbbra Is Heves. – Crawl közelebb, és blokkolja az utat a juhok, hogy visszatérjen a nyáj. Te, Kaskyr, elzárod az útját a sajátjához. Hagyja, hogy a bolond mászkáljon, és blokkolja az utat a városba. Én meg felmászok a központba. És a parancsomra elvisszük a szemközti erdőültetvényre. Ott fedezzük.

– Híresen kitalált.

"Mit tegyek?"Balvan kérdezi.

"Bolond vagy, vagy mi?"Kaskyr felháborodott. – Nem hallottad, mit mondott Fierce az előbb?

– Egy Tökfilkó, és ez még rosszabb. – Kiegészíti a Heves.

"Tényleg?"– Balvan felforr. – Emlékszem valamire a városról, aztán ásítottam, és nem hallottam.

"Nos, te idióta. – Állítja Az idióta.

"Hagyja békén, Kaskyr-javasolja Fierce. – Te idióta, a város felé mászol, és ne engedd be a városba. Megértetted?

– Most, igen.

"Akkor kezdjük el a vadászatot."És ha megint elcseszed, akkor inkább ebédelsz. Megértetted?

– igen… És ha Kaskyr elengedi? Felfaljuk?

"Nem fogom kihagyni."Vitatkozunk?

"Ennyi elég. Kaskyr morog. – Nem szó szerint mondom, hanem átvitt értelemben, hogy megesszük azt, akinek hiányzik az oldala. Ez azt jelenti, hogy hosszú ideig és fájdalmasan fogunk ütni… Ez mindenkire vonatkozik, kivéve engem.

A farkasok elkezdenek feltérképezni a céljuk felé.

Bonifác egy nyitott ablakon át kiugrik a járdára, és a távozó kutya után fut. Egy másik háziasszony egy titokzatos kutyával sétál a járdán, Boniface pedig utoléri. De az idegen kacéran morog, és elmenekül Bonifác elől.

"Hagyj békén, idegen. – Az idegen felháborodott Boniface-ban. "Mit szimatolsz?"Nem vagyok a barátod.

"Gyönyörű vagy."Bonifác hízeleg és szimatol.

"Tudom."És van egy barátom. – az idegen idegesen válaszol.

A kitartó Boniface ismét utoléri. Már így is dühösebben taszítja el magától.

– A fickó nem fal, át tud lépni. Itt Bonifác beszél.

"Okos vagy, ugye?"Baszd meg, mondtam. Egyébként…

"Vagy mi?"

"Különben nyafogok, és az úrnőm elküld téged."

Hirtelen a nő az állatkereskedés ajtajához fordul, kinyitja az ajtót és bemegy. Boniface a kutya után fut, de az ajtó bezárul Boniface arca előtt.

"Ez egy tivornya. Csak most kezdtem elnyerni a bizalmat. Aztán ott vannak ezek a kibaszott emberi korlátok. Miért ne élhetnénk úgy, mint minden állat? Ne! Az embereknek el kell különíteniük magukat.

Második fejezet

Fokozatosan távolodva Januaria nem veszi észre, milyen messze távolodik a többi juhtól. Hirtelen Januaria meghallja a magas fűből a Fierce nevű farkas baljós zúgását, és azonnal rájön, hogy a veszély közel van. Habozás nélkül fut a pásztora és a nyáj felé, amely még mindig szunyókál. Egy kaskyr nevű farkas emelkedik ki a fűből, útját elzárják, Januaria pedig kénytelen elmenekülni a csordából a város felé. Farkas bálvány áll ki a fűből a város oldaláról, és félelmetesen nézi a rá szaladó juhokat. Megfordul, és elmenekül tőle a város felé. A farkasok üldözik a juhokat, a juhok pedig a menekülő harmadik farkas után futnak.

– Balvan, vidd be az erdőbe, te idióta! Kaskyr kiabál.

– Nem tőle, hanem fuss felé, te idióta! – irányítja Fierce.

Balvan megáll, Januaria pedig gyorsan eltalálja. Fej-fej mellett forognak. Januaria felugrik és tovább fut a város felé, anélkül, hogy visszanézne. A farkasok elszaladnak a bajtársuk mellett, ő pedig feláll és utánuk fut. A pásztor felébred, és lő a levegőbe, majd széttárja ostorát és ugrik felé menekülő farkasok.

A ló a lemaradó bálványhoz vágtat, a pásztor gazda, Ivan pedig ostorának hegyével a hátára csapja.

"Vedd el, te rohadék… – Ivan csodálja. "És ez jól szolgál téged."

Balvan nyafogott és félrefordult. Fierce és Kaskyr szintén Balvan felé mennek. Ivan pásztor-gazda gyorsan két farkas felé fordul, és ellopja őket, menet közben ostorral verve őket egy erdei ültetvényre.

– Mit szólsz ehhez? De így? Fáj? Nem ártana az én Januariámnak? És ne hagyd, hogy a nyájam megszerezze a lelked… Paraziták.

Shepherd farmer Ivan megáll, megfordul, és ugrik széle felé a városi épületek, ahol utoljára látta a menekülő juh Januaria.

Bonifác az ajtóra néz, majd szeretője kocsija felé, és látja, hogy a forgalom elmozdul,az autója és mindenki csak elhajt.

"Hé, drágám, mi lesz velem?"mondja Bonifác.

Boniface hisztérikusan és ugatva rohan a visszavonuló autó után, de hamarosan szem elől téveszti. Pánikban rohangál az udvaron. Bonifác végigfut az utcán, és vándorolva egy ismeretlen környékre fut.

"De a tükörbe nézhettél volna, ugye?"Nos, nem. Az okostelefon drágább. Bonifác felháborodott. "Hová megyek most?"Nincs bio-navigátorom, ugye?! Folyamatosan az autóban a város körül. És csak a kutyasétáltató parkban futottam. És itt minden olyan ismeretlen?!

Januaria a város határáig fut, a területére fut, és a most zsúfolt térre törekszik. Időnként visszanézek magamra, miközben futok.

– Azt hiszem, lemaradtam róla… Januaria sóhajt és megáll. "Hogyan jutok el most a saját népemhez?"A farkasok valószínűleg vártak rám. Megkerülöm. Most már felnőtt vagyok, és minden, ami eszembe jut, nem gyerekes fecsegés, hanem egy felnőtt juh gondolatai.

Januaria az utca sarkához fut, és meglátja az érintetlen füvet. Mindent elfelejt, és elkezd csipkedni.

"De megehettek volna?"Januaria továbbra is okoskodik.– Anyám azt mondta, hogy legel a közepén. És apu, ő már felnőtt! Hadd szokjon hozzá. És remekül vagyok. Felnőttnek hiszi magát. És most mi lesz?!

A szőke Boniface kutya megáll az utca sarkán, és egy fekete bárányt lát legelni a közelben. Januaria a juhok ijedtnek és elveszettnek tűnnek, és gyakran fojtogatnak a fűben, köhögnek és ismét éhesen legelnek a fűben.

"És ki ez?"Bonifác kérdezi magától. "Nem úgy néz ki, mint az enyém."Odamegyek és találkozom vele. Talán látta, hová ment a szeretőm?

Boniface a kutya fut fel a legeltetés Januaria. Januaria látja hirtelen megjelenését és visszaugrik.

"Bolond vagy, vagy mi?"Megijesztesz!! Ki vagy te egyáltalán?

"Ó, sajnálom. Nem gondoltam, hogy megijesztelek. Bonifác vagyok.

És szeretném megkérdezni: ha már régóta itt legeltetsz, láttad, hová ment az úrnőm egy talicskával?

"Nem láttam."Magam is lemaradtam a csorda mögött, és nem tudom, hogyan juthatnék el hozzájuk.

– Egyenesen a városból, a mezőn. Bonifác javasolja.

"Farkasok várnak rám a fűben."– Januaria válaszol.

"Miért?"Tartozol nekik valamivel?

– nem. Csak meg akarnak enni.

– Milyen a konzerv hús?

– Nem tudom. Még sosem ettek meg. És gyanítom, hogy még ha meg is esznek, biztosan nem válaszolok a kérdésedre.

– Milyen szépen válaszolsz. Bonifác csóválja a farkát. – Tudod, miért nem segítesz megtalálni a szeretőmet, én pedig segítek Neked megtalálni a csordádhoz vezető utat?

– Egyetértek. Hogy hívnak?"

"A háziasszony Boniface-nak hívja."

– Örvendek, és a nevem Januaria.

"Ez egy gyönyörű név.

"Nem vagyok szép?"

– Nagyon szép vagy, és a neved pont megfelel az arcodnak.

– Ó. Kösz! Soha senki nem mondott nekem ilyen bókokat.

– Most már mindenhol hallani fogod őket a számból!!!

"Olyan úriember vagy.".. És legyünk barátok?

– Egyetértek. Sőt, ugyanaz a probléma kapcsolódik hozzánk.

– Azt hiszem, könnyebb lesz kezelni a nehézségeket, ezért azt javaslom, hogy először kezdjék el megkerülni a farkasokat. És ha megtaláljuk a csordámat, akkor a tulajdonos gazda, és ő is pásztor, azonnal hirdetni fog, és a szeretője eljön érted.

– Akkor miért állunk ki? Mehetünk?!

Boniface a kutya és Januaria a juhok sétálnak a sikátorban. Hirtelen esni kezd.

– Ez még nem elég.

– Sürgősen menedéket kell keresnünk a felhőszakadás elől.

– Igazad van, Boniface, és ez megnehezíti, hogy tovább menjünk a városban.

– Apropó, van egy elhagyott lombkorona, talán elbújhatunk alatta egyelőre?

– Így van, fussunk gyorsabban. Ellenkező esetben a hajad később rosszul fog menni.

Boniface a kutya és Januaria a juhok egy többszintes ház falához növekvő fa lombkoronájához futnak, és alatta futnak, de ott már látják, hogy a kóbor macskák menedéket találtak, amelyek rájuk ragyognak, és szenvedélyesen sziszegnek.

"Mit csinálsz itt?"– Sziszeg a vörös hajú macska.

– Itt minden hely foglalt. – Hozzáadja a fekete macskát.

"Jobb, ha kijutsz innen, mert a karmaink élesek."– A fehér macska fenyeget.

– Szóval esik odakint?! Bonifác válaszol. Kivárjuk és elmegyünk.

– Nem fogjuk zavarni. – Hozzáteszi Januaria.

"Itt vagyunk…

"Rosszul magyarázták el neked?"– A vörös hajú macska felrobban érzelmekkel.

– Mit magyarázzak el nekik?! – A fehér macska megbarnul. – Meg kell verni őket. Mi a helyzet?!

"Várj, várj, várj. – Januaria mindenkit megállított. – Nem kell veszekedni. Ha feleslegesek vagyunk, akkor jó módon távozunk. Nem igaz, Bonifác?

"Miért kellene elmennünk?"Bonifác bátran kérdezi.

– Igen, mert többen vannak, és dühösebbek. – Hozzáteszi Januaria.

– Nekem bőven van hely itt mindenkinek… Bonifác mosolyog.

A macskák kap egy állást ugrani, és lassan, nyomja magukat a földre, séta, sziszegő, és kiteszik agyaraikat és kidudorodó karmaik. Boniface válaszul a fogait is megmutatja. Aztán a macskák Boniface-ra ugranak, de Januaria megragadja a farkát a fogaival, és gyorsan elfogy a lombkorona alól, kihúzva Boniface-t. A macskák egyszerre megütötték a fa törzsét. Leesnek, lerázzák a fejüket, és visszaugranak a menekülő Januariára, akinek Bonifác farka van a fogaiban. És olyan, mint egy farok, ami a földre csapódik.

"Miért nem engedsz el?"Bonifác motyog. "Egyedül is tudok futni."

Januaria megáll és elengedi a farkát. A felhőszakadás még nehezebbé válik.

– Milyen hálátlanok ezek a macskák. – Januaria felháborodott. – A szerencsétlen állatokat kirúgták.

– És ott van a kissé nyitott bejárat. Fussunk be oda?

– Pontosan. Már érzem a nedvességet a bőrömön.

A felhőszakadástól megijedve Januaria és Boniface a bejárathoz futnak, és megpróbálnak befutni a ház nyitott bejáratába. De ott azonnal találkoznak egy tisztítóval, aki kifejezetten kinyitotta az ajtót a tisztításhoz. Januaria és Boniface nedvesen futnak be a bejáratba, és mélyen a játszótérbe futnak. Megfordulnak, és látják a lábnyomaikat, amelyeket piszkos mancsuk hagyott. Félelemmel és bűntudattal néznek a zaklatott nőre.

– Mi vagy te, gazemberek, teljesen elavult? – Kiabál a takarítónő. – Most mostam itt, és megint örökölted. Takarodjatok innen, hanyag csavargók!! Beviszik a marhákat a lakásukba, aztán kidobják őket. Naponta ötször kell mosni?

A takarító egy felmosóval tolja őket a kijárat felé, de a szakadó felhőszakadásra néznek, és megállnak az ajtóban.

Конец ознакомительного фрагмента.

Текст предоставлен ООО «Литрес».

Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на Литрес.

Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.