Tatyana Martin
Glossary of the medical terminology (engl-ukr)

The glossary of medical terminology provides medical terms in English and Ukrainian and briefly describes them. The terms are given by the organs and systems of the human body, their pathology, diagnosis, and treatment. The glossary will be helpful for medical professionals, people who translate medical literature, and the general public.

У глосарії з медичної термінології наводяться медичні терміни двома мовами: англійською та українською і подається їх короткий опис. У глосарії терміни подаються відповідно до органів та систем людського організму, їх патології, діагностики та лікування. Глосарій буде корисним для медичних працівників, людей, які займаються перекладами медичної літератури та широкої публіки.

1.0 Human Body System

1.0 Системи Тіла Людини

The body systems include the skeletal, nervous, muscular, respiratory, endocrine, immune, cardiovascular/circulatory, urinary, integumentary, reproductive, and digestive systems.

У тілі людини розрізняють системи: шкірну, кісткову, м'язову, травну, дихальну, сечовидільну, нервову, лімфатичну та кровоносну, серцево-судинну, ендокринну та репродуктивну.

The cardiovascular system is sometimes called the blood-vascular or simply the circulatory system. It consists of the heart, a muscular pumping device, and a closed system of vessels called arteries, veins, and capillaries.

Серцево-судинна система забезпечує циркуляцію крові в організмі людини. Кров з киснем, гормонами та поживними речовинами по судинах розноситься по всьому організму.      

The circulatory and lymphatic systems: the blood, heart, and blood vessels together form the circulatory system. The lymphatic system (lymph, lymph nodes, and lymph vessels) supports the circulatory system by removing excess fluid and proteins from the tissues back into the bloodstream, preventing tissue edema. In addition, the lymphatic system is part of the immune system.

Кровоносна і лімфатична системи відносяться до транспортних систем організму. Вони пов'язані і доповнюють одна іншу. Система органів кровообігу складається з серця і кровоносних судин: артерій, вен і капілярів. Серце, як насос, перекачує кров по судинах. Лімфатична система представлена лімфатичними капілярами, лімфатичними судинами та лімфатичними вузлами. Лімфатичні вузли входять і в імунну систему.

The digestive system consists of the gastrointestinal tract plus the accessory organs of digestion. Digestion involves breaking down food into smaller and smaller components until they can be absorbed and assimilated into the body.

Травна система здійснює перетравлення їжі (шляхом її фізичної та хімічної обробки), всмоктування продуктів розщеплення через слизову оболонку в кров та лімфу, виведення неперетравлених залишків. Травна система людини складається з органів шлунково-кишкового тракту та допоміжних органів (слинні залози, печінка, підшлункова залоза, жовчний міхур та ін.).

The endocrine system is the collection of glands that produce hormones that regulate metabolism, growth and development, tissue function, sexual function, reproduction, sleep, and mood, among other things. Hormones are chemical substances and serve as messengers, controlling and coordinating activities throughout the body; the hypothalamus is the neural control center for all endocrine systems.

Ендокринна система – сукупність структур: органів, частин органів, окремих клітин, що секретують у кров, лімфу та міжклітинну рідину високоактивні регуляторні фактори – гормони. Гормони – це високоактивні речовини органічної природи, які виробляються у спеціалізованих клітинах залоз внутрішньої секреції. Координуючим центром цієї системи є гіпоталамус.

The integumentary system is an organ system consisting of the skin, hair, nails, and exocrine glands.

Покривна система– це система органів, що складається зі шкіри, волосся, нігтів та екзокринних залоз.

The muscular system is composed of specialized cells called muscle fibers. Their predominant function is contractibility. Muscles attached to bones, internal organs, and blood vessels are responsible for movement. Nearly all movements in the body are the result of muscle contraction.

М'язову систему становить приблизно 600 м'язів, що забезпечують пересування тіла в просторі, підтримання пози, процеси дихання, жування, ковтання, мови, також беруть участь в роботі внутрішніх органів і т. п.

The nervous system is a highly complex system that coordinates actions and sensory information by transmitting signals to and from the body. It comprises nerves and specialized cells known as neurons that transmit signals between different body parts. The nervous system is essentially the body's electrical wiring. Structurally, it has two components: the central nervous system and the peripheral nervous system.

Нервова система - сукупність різних взаємопов'язаних нервових структур, яка спільно з ендокринною системою забезпечує взаємопов'язану регуляцію діяльності всіх систем організму людини і реакцію на зміну умов внутрішнього і зовнішнього середовища. Нервова система складається з нейронів, або нервових клітин і нейроглії, або нейрогліальних (або гліальних) клітин.

The reproductive system is a collection of internal and external organs that procreate in males and females. Due to its vital role in the species' survival, many scientists argue that it is among the most important systems in the entire body.

Репродуктивна система – це комплекс внутрішніх і зовнішніх органів та систем, які забезпечують процес запліднення, сприяють відтворенню людини та забезпечують продовження роду.      

The respiratory system consists of specific organs and structures for gas exchange (moving oxygen throughout the body and cleaning out waste gases like carbon dioxide). It includes airways, lungs, and blood vessels. The muscles that power the lungs are also part of the respiratory system.

Дихальна система людини складається з носа, глотки, гортані, трахеї та легенів з бронхами. Газообмін здійснюється в альвеолах легенів, і в нормі спрямований на захоплення з вдихуваного повітря кисню і виділення в зовнішнє середовище утвореного в організмі вуглекислого газу.

The skeletal system consists of 206 bones. Supporting the framework of the body. It comprises bones and connective tissue, including cartilage, tendons, and ligaments. Protect internal organs from injury. Movement. Reservoir for storing minerals. Blood cell formation (hematopoiesis). It's also called the musculoskeletal system.

Кісткова система (скелет) людини. Скелет дорослої людини складається з 206 кісток, з'єднаних між собою хрящами, сухожиллями та зв'язками. Скелет забезпечує жорстку основу для людського тіла, захищає внутрішні органи та дозволяє пересуватися.

The urinary system, also known as the renal or urinary tract, consists of the kidneys, ureters, bladder, and urethra. Its purpose is to eliminate waste from the body, regulate blood volume and pressure, control levels of electrolytes and metabolites, and regulate blood pH.

Сечовидільна, або екскреторна система – сукупність органів, що виводять з організму надлишок води, продукти обміну речовин, солі, а також отруйні речовини, що потрапили в організм або утворилися в ньому. Сечовидільна система складається з пари нирок, двох сечоводів, сечового міхура та сечовипускального каналу.

1.1 Types of body tissues

1.1. Типи тканин організму

Body tissue. The body tissue is a level of organization in multicellular organisms, consisting of a group of structurally and functionally similar cells and their intercellular material.

Тканиною називають систему клітин та міжклітинної речовини, які мають загальну або подібну будову, виконують в організмі одну й ту саму функцію.

Connective tissue comprises fibers that form a framework and support structure for body tissues and organs. It surrounds many organs. Connective tissue is classified into two subtypes: soft and specialized. Cartilage and bone are specialized forms of connective tissue.

Сполучна тканина виконує опорну, захисну і трофічну функції. Анатомічно вирізняють волокнисту, скелетну, та з особливими функціями (жирова, ретикулярна, пігментна, слизова). Також її поділяють на пухку та щільну. Пухка з'єднує шкіру зі структурами, які лежать під нею, вкриває кровоносні судини та нерви. Щільна утворює дерму, сухожилля, зв'язки. Тверда сполучна тканина представлена кістковою і хрящовою тканинами, а рідка – кров'ю та лімфою.

Epithelial tissue relates to or denotes the thin tissue forming the outer layer of a body's surface and lining the alimentary canal and other hollow structures.

Епітеліальна тканина це шар клітин, що вистилає поверхню (епідерміс) і порожнини тіла, а також слизові оболонки внутрішніх органів, травної системи, дихальної системи, сечостатевої системи. Епітеліальна тканина служить для захисту організму від мікроорганізмів, механічних пошкоджень, втрати рідини тощо. Види епітелію: плоский, кубічний, війчастий, залозистий.

Muscle tissue. There are three types of muscle tissue: cardiac, smooth, and skeletal. Skeletal muscles attached to bones are responsible for skeletal movements. Smooth muscle, found in the walls of hollow internal organs such as blood vessels, the gastrointestinal tract, bladder, and uterus, controls the autonomic nervous system. Cardiac muscle cells are located in the heart walls, appear striated, and are under involuntary control.

М'язова тканина є трьох типів: серцева, гладка та скелетна. Скелетні м'язи, прикріплені до кісток, відповідають за рухи скелета. Гладка мускулатура, розташована в стінках порожнистих внутрішніх органів, таких як кровоносні судини, шлунково-кишковий тракт, сечовий міхур і матка, знаходиться під контролем вегетативної нервової системи. Клітини серцевого м’яза розташовані в стінках серця, знаходяться під мимовільним контролем.      

Nervous tissue is found in the brain, spinal cord, and nerves. It is responsible for coordinating and controlling many bodily activities. The cells in the nervous tissue that generate and conduct impulses are called neurons or nerve cells. These cells have three principal parts: dendrites, the cell body, and one axon.

Нервова тканина – тканина ектодермального походження, що є системою спеціалізованих структур, що утворюють основу нервової системи і створюють умови для реалізації її функцій. Клітини та їх відростки, зв'язок та регуляція.      

1.2 Body membranes

1.2 Оболонки (мембрани) в організмі

Body membranes are thin sheets of tissue that cover the body, line cavities, and cover organs within the cavities in hollow organs. They fall into two main categories: epithelial membranes (skin epidermis, mucosa, and serosa) and connective tissue synovial membranes.

Оболонки (мембрани) – це тонкі шари тканини, які покривають поверхні тіла, вистилають порожнини в порожнистих органах і утворюють захисні шари для внутрішніх органів. Вони поділяються на дві основні категорії. Це епітеліальні мембрани (епідерміс шкіри, слизова оболонка та сероза) та сполучнотканинні синовіальні мембрани.

Cutaneous membrane. A cutaneous membrane is a multi-layered membrane composed of epithelial and connective tissues. The apical surface of this membrane is exposed to the external environment and protects the body from desiccation and pathogens. The skin is an example of a cutaneous membrane.

Шкірна оболонка, або шкіра, є зовнішнім покривом тіла людини. Вона складається з трьох основних шарів: епідермісу, дерми та підшкірної клітковини. Шкіра виконує багато важливих функцій, таких як захист, регулювання температури, сприйняття подразнень та виділення. Епідерміс – зовнішній шар шкіри. Є багатошаровим похідним епітелію. Він включає п'ять шарів, що розташовуються над дермою і здійснюють переважно бар'єрну функцію.      

Mucous membrane. A mucous membrane or the human mucosa is the inner shell of hollow organs communicating with the external environment. It covers the oral cavity, the surfaces of the respiratory organs, the urinary, sexual, and digestive systems, the inner surfaces of the eyelids, and the auditory passages.

Слизові оболонки це внутрішня оболонка порожнистих органів, сполучених із зовнішнім середовищем. Слизова оболонка покриває порожнини рота, поверхні органів дихання, сечової, статевої та травної систем, внутрішні поверхні очних повік та слухових проходів.      

Serous membrane (or serosa). A serous membrane is a smooth tissue membrane lining the contents and inside the wall of body cavities, which secrete serous fluid to allow lubricated sliding movements between opposing surfaces. The serous membrane that covers internal organs is called a visceral membrane, while the one that covers the cavity wall is called the parietal membrane.

Серозна оболонка складається з волокнистої сполучної тканини та сприяє зменшенню тертя між органами. Стінки грудної, черевної та тазової порожнин вистелені особливими серозними оболонками – плевра, перикард, очеревина.

Synovial membrane (or synovium). A synovial membrane is the connective tissue that lines the inner surface of the capsule of a synovial joint and secretes synovial fluid, which serves a lubricating function, allowing joint surfaces to move smoothly across each other.

Синовіальна оболонка – це сполучна тканина, яка вистилає внутрішню поверхню капсули синовіального суглоба за винятком хрящових ділянок та виділяє синовіальну рідину, яка виконує мастильну функцію, дозволяючи поверхням суглобів плавно рухатися.

1.3 Cell

1.3 Клітини

Cell. The cell is the smallest unit of living matter and the basic building block of all living things. It provides the body's structure, takes nutrients from food, converts them into energy, and carries out specialized functions. There are over 200 different cell types in the human body. Each cell type specializes in carrying out a particular function, either solely but usually by forming a particular tissue. Different tissues then combine and form specific organs, where the organ is like a factory where every type of cell has its own job.

Клітина – структурно-функціональна елементарна одиниця будови та життєдіяльності всіх організмів. Має власний обмін речовин, здатна до самовідтворення. У тілі людини знайдено понад 200 різних типів клітин. В різних типах клітин активними є різні ділянки спадкових молекул.      

Cell wall. A cell wall is a structural layer surrounding some cells outside the cell membrane. It can be tough, flexible, or rigid. The cell wall provides the cell with both structural support and protection and acts as a filtering mechanism.

Клітинна стінка – оболонка клітини, розташована зовні від цитоплазматичної мембрани, і виконує структурні, захисні та транспортні функції.      

Chromosome. A chromosome is a long DNA molecule that contains part or all an organism's genetic material inside the nucleus of a cell. It is made up of proteins and DNA organized into genes. Each cell normally contains 23 pairs of chromosomes.

Хромосоми знаходяться в ядрі клітини дезоксирибонуклеїнової кислоти (ДНК); кожна клітина містить 46 хромосом (23 пари), тисячі ген. Хромосоми – це ниткоподібні структури, які служать для передачі геномної інформації від клітини до клітини.      

Cytoplasm is the semifluid substance of a cell, both external to the nuclear membrane and internal to the cellular membrane. It is mostly water and salt. The cytoplasm holds the cell's components and protects them from damage. It stores the molecules required for cellular processes and gives the cell shape.

Цитоплазма – напіврідкий вміст клітини, її внутрішнє середовище, крім ядра і вакуолі, обмежена плазматичною мембраною, 70-80% води. Цитоплазма містить запас поживних речовин (краплі жиру, зерна полісахаридів), а також нерозчинні відходи життєдіяльності клітини.

Deoxyribonucleic acid (DNA) is a molecule that encodes an organism's genetic blueprint. In other words, DNA contains all the information required to build and maintain an organism.

Дезоксирибонуклеїнова кислота (ДНК) – макромолекула (одна з трьох основних, дві інші – РНК і білки), що забезпечує зберігання, передачу з покоління в покоління і реалізацію генетичної програми розвитку і функціонування живих організмів.

Golgi apparatus. The Golgi apparatus, also known as the Golgi complex, Golgi body, or simply the Golgi, is an organelle found in most eukaryotic cells. It is part of the endomembrane system in the cytoplasm, which packages proteins into membrane-bound vesicles inside the cell before they are sent to their destination.

Апарат Гольджі, або комплекс Гольджі – це одномембранний органоїд, зазвичай розташований біля клітинного ядра. Він бере участь у перетворенні білків клітини і синтезує лізосоми – травні органели клітини, які виконують функцію внутрішньоклітинного розщеплення макромолекул. Апарат Гольджі, або комплекс Гольджі, як частина ендомембранної системи в цитоплазмі, упаковує білки в мембранозв'язані везикули всередині клітини, перш ніж везикули будуть відправлені за призначенням.      

Hexagonal liver cells are involved in the synthesis and storage of proteins, the transformation of carbohydrates, the synthesis of cholesterol, bile salts, and phospholipids, detoxification, modification, and removal of endogenous substances from the body. Hepatocytes also initiate bile formation.

Шестикутні клітини печінки (гепатоцити) – це клітини, які беруть участь у синтезі та зберіганні білків, трансформації вуглеводів, синтезі холестерину, жовчних солей та фосфоліпідів, детоксикації, модифікації та виведенні з організму ендогенних субстанцій. Також гепатоцити ініціюють процес жовчоутворення.

Mitochondria are membrane-bound cell organelles (mitochondrion, singular) that generate most of the chemical energy needed to power the cell's biochemical reactions. Chemical energy produced by the mitochondria is stored in a small molecule called adenosine triphosphate (ATP).

Мітохондрія – це двомембранний органоїд еукаріотичної клітини (клітина, яка містить ядро), основна функція якого – синтез АТФ – джерела енергії для життєдіяльності клітини. Мітохондрії зазвичай бобоподібної форми. Також зустрічаються мітохондрії сферичної, ниткоподібної, спіралеподібної форми.

Mitosis and meiosis are types of cell division that occur during the body's growth and development. They are the basis for dividing all existing non-sexual (somatic) cells, namely muscle, nerve, epithelial, and others. The division of germ cells is called meiosis. A half-decrease in the number of chromosomes in the daughter cells accompanies it.

Мітоз, мейоз – вид клітинного поділу, який відбувається в процесі зростання та розвитку організму. На ньому ґрунтується розподіл усіх існуючих нестатевих (соматичних) клітин, а саме м'язових, нервових, епітеліальних та інших. Розподіл статевих клітин називається мейозом, воно супроводжується зменшенням числа хромосом у дочірніх клітинах удвічі.

Muscle cells contain protein filaments of actin and myosin that slide past one another, producing a contraction that changes the cell's length and shape. Muscles function to produce force and motion.

М'язові клітини – особливий тип клітин, що становить основну частину м'язової тканини. Це довгі, витягнуті клітини, які забезпечують переміщення у просторі організму загалом, рух його органів усередині організму (серце, язик, кишечник та інших.). Властивістю зміни форми мають клітини багатьох тканин, але у м'язових тканинах ця здатність є головною функцією.

Neurons. At the cellular level, the nervous system is defined by a special type of cell called neurons. Neurons have special structures that allow them to send signals to other cells in electrochemical waves and chemicals called neurotransmitters. A typical neuron comprises a cell body, dendrites, and a single axon. Neurons can connect to form neural networks.

Основу нервових клітин складають нейрони. Нейрон, це електрично збудлива клітина, яка призначена для прийому ззовні, обробки, зберігання, передачі та виведення зовні інформації за допомогою електричних та хімічних сигналів. Типовий нейрон складається з тіла клітини, дендритів та одного аксона. Нейрони можуть з'єднуватись один з одним, формуючи нервові мережі.

Organelle. An organelle is a subcellular structure with one or more specific jobs to perform in the cell, much like an organ does in the body. Among the more important cell organelles are the nuclei, which store genetic information; mitochondria, which produce chemical energy; and ribosomes, which assemble proteins.

Органели – це субклітинні структури, яка розташовані у внутрішній частині клітини – цитоплазмі, спеціалізовані та виконують конкретні функції, необхідні для нормальної роботи клітин. Вони мають широке коло обов'язків: від генерування енергії до контролю зростання та розмноження клітин.

Pancreatic cells. The pancreatic cells produce digestive enzymes and secretions. The pancreas's endocrine function helps maintain blood glucose levels. There are three types of pancreatic cells: alpha cells, which produce glucagon; beta cells, which produce insulin; and delta cells, which produce somatostatin.

Клітини підшлункової залози беруть участь у регуляції травлення та регуляції ліпідного обміну. Також, у підшлунковій залозі є клітини, що виконують ендокринну функцію, клітини сферичної форми, що беруть участь у виробництві інсуліну.

Proteins are large, complex molecules that play critical roles in the body. They do most of the work in cells and are required to structure, function, and regulate the body's tissues and organs.

Білки – це високомолекулярні органічні сполуки. Характеризуються надзвичайно високою структурною та функціональною різноманітністю.

Red blood cells are in the form of a doughnut. Red blood cells, erythrocytes, are a type of blood cell primarily involved in the transportation of oxygen to body tissues (from the lungs) and carbon dioxide from the tissues to the lungs to be removed from the body. Red blood cells are shaped kind of like donuts. They are biconcave discs, a shape that allows them to squeeze through tiny capillaries.

Червоні кров'яні клітини, еритроцити – це найчисленніший клітинний компонент крові. Вони транспортують кисень до тканин організму та вуглекислий газ із тканин у легені для його видалення з організму. Червоні кров'яні тільця мають форму пончиків. Це двояковогнуті диски, форма яких дозволяє їм проходити через невеликі капіляри.

Ribosome is a particle in all living cells and serves as the site of protein synthesis. The ribosome functions as follows: (1) It translates encoded information from the cell nucleus provided by the ribonucleic acid messenger (mRNA), (2) it binds together amino acids selected and collected from the cytoplasm by ribonucleic acid (tRNA) transfer.

Рибосома – найважливіша не мембранна органела всіх живих клітин, що служить для біосинтезу білка з амінокислот по заданій матриці на основі генетичної інформації, що надається матричною РНК (мРНК). Цей процес називається трансляцією.

1.4 Body plans

1.4 Основні площини тіла та розрізи

Anatomical position. The body is with face forward, arms sat at the side, palms facing forwards.

Анатомічна позиція. Термін "анатомічна поза" означає, як тіло людини орієнтоване, розташоване, рухається і спрямоване. Анатомічна позиція: обличчям вперед, руки по швах та пальці рук долонями вперед.

Anterior (or ventral) plane. Anterior (or ventral) plane describes the front or direction toward the front of the body. The toes are anterior to the foot.

Передня або вентральна позиція описує передню частину або напрямок у напрямку до передньої частини тіла. Наприклад пальці ніг знаходяться спереду стопи.      

Distal (distance). Distal (peripheral) is a greater distance from the body's midline. For example, the elbow is further away than the shoulder.

Дистальний (перефіричний) описує положення в кінцівці, яка знаходиться далі від точки прикріплення або тулуба тіла. Більша відстань від серединної лінії тіла. Наприклад, зап'ястя розташоване дистальніше плечевого суглобу.

Frontal or coronal plane. The frontal or coronal plane divides the body into dorsal and ventral (back and front, or posterior and anterior) portions.

Фронтальна або коронарна площина ділить тіло вертикально на задню та передню частини.

Inferior (Caudal). The lower (caudal, tail) is the body part from the waist down when divided by a horizontal plane parallel to the ground.

Нижня (каудальна, хвостова) описує нижню частину тіла від пояса при розрізі горизонтальною площиною паралельно землі.

Lateral and Medial. The lateral is farther from the middle vertical line. Medial – closer to the middle line.

Віддалений від середньої лінії, найближчий до середньої лінії. Віддалена відстань органу від вертикальної лінії. Найближча відстань органу до вертикальної лінії.      

Posterior (or dorsal) plane. Posterior (or dorsal) describes the back or direction toward the back of the body. The popliteus is posterior to the patella. Superior (or cranial) describes a position above or higher than another body part.

Задня (спинна) частина тіла при вертикальному розрізі паралельно передній частині обличчя. Задня описує спину або напрямок у напрямку до задньої частини тіла. Підколінник знаходиться ззаду від надколінка.

Proximal (distance). Proximal is the distance between two closest body parts. Example: shoulder is proximal to the elbow.

Проксимальний описує положення в кінцівці, яке знаходиться ближче до точки прикріплення або тулуба тіла. Відстань між двома найближчими частинами тіла. Наприклад: плече та лікоть.

Sagittal and median plane. The body is divided into the right and left. The median plane is the midline.

Сагітальний та серединний план. Сагітальна площина (від латинського sagittalis – стріловий) поділяє тіло на праву та ліву частини. У випадку, коли сагітальна площина поділяє тіло на дві однакові половини, її називають серединною площиною.

Superior (Cephalic). The body's upper (cranial) part to the waist is divided by a horizontal plane parallel to the ground.

Верхня (краніальна) описує верхню частину тіла при розрізі горизонтальною площиною паралельно землі до пояса.

Transverse plane. The transverse plane, which is axially horizontal, divides the body into cranial and caudal (head and tail) portions.

Поперечна площина ділить тіло на дві частини: верхню і нижню, площиною перпендикулярної висоті тіла.

2.1 Integumentary system

2.1 Зовнішній покрив (шкіра)

Apocrine gland. An apocrine gland is a large sweat gland that produces both fluid and apocrine secretion. In human beings, it is in hairy regions of the body.

Апокринові потові залози виділяють невеликі кількості маслянисто-в'язкої рідини, яка відіграє певну роль у хімічних процесах шкірної комунікації.

Dermatologist. A dermatologist is a specialist doctor who manages diseases related to skin, hair, nails, and some cosmetic problems.

Лікар – дерматолог займається діагностикою, лікуванням та профілактикою захворювань та патологій шкіри, нігтів та волосся.

Dermatology is the branch of medicine that deals with skin. It is a specialty that has both medical and surgical aspects.

Дерматологія – розділ медицини, що вивчає будову та функціонування шкіри та її придатків – волосся, нігтів, а також слизових оболонок, а також захворювання шкіри, її придатків та слизових, методи їх профілактики та лікування.

Dermal papillae. The dermal papillae are small, nipple-like extensions (or interdigitations) of the dermis into the epidermis. At the surface of the skin in hands and feet, they appear as epidermal, papillary, or friction ridges (colloquially known as fingerprints).

Шкірні сосочки – сполучнотканинні утворення конічної форми, що вдаються з сосочкового шару дерми в епідерміс. На поверхні шкіри рук і ніг вони виглядають як епідермальні, папілярні або тертєві гребені (розмовно відомі як відбитки пальців).

Dermis (corium is connective tissue and elastic fibers. It is the inner layer that protects against mechanical injury. It stores water and electrolytes. It contains capillaries, lymphatic channels, nerve endings, hair follicles, sweat, and sebaceous (oil) glands.

Дерма це другий шар нижче за епідерміс. Дерма є складною мережею, що містить клітинні та безклітинні компоненти. Вона містить кровоносні судини, нерви, коріння волосся та потові залози.

Epidermis. The epidermis is the outer layer with no blood and nerve supply—stratified epithelium cells. The epidermis provides a protective barrier against the external environment, retaining moisture, and containing melanin, which determines skin color.

Епідерміс – зовнішній шар шкіри, що складається з епітеліальних клітин, які щільно прилягають одна до одної. Він виконує захисну функцію, запобігаючи втраті вологи та проникненню мікроорганізмів.

Integumentary system. The integumentary system (Integument or cutaneous membrane) includes skin, hair, nails, sweat, and oil glands.

Зовнішній покрив включає: шкіру, волосся, нігті, потові та сальні залози.      

Keratin protein is a first-line defense: waterproofing and microorganism barrier. Keratin is a tough, fibrous structural protein that makes up the outer layer of skin, hair, and nails, providing strength and protection. It is also found in epithelial cells lining organs and other parts of the body.

Кератин це сімейство білків зовнішнього шару шкіри, волосся, нігтів, тощо, спільно з колагеном і еластином забезпечують шкірі пружність і міцність, а також створюють зовнішній водотривкий шар шкіри.

Melanocytes are melanin-producing cells in the bottom layer (the stratum basale). Melanin is a dark pigment primarily responsible for skin color. Research has found that melanin helps protect the skin from UV rays.

Меланін, меланоцит зумовлює колір шкіри, та захищає шкіру від сонячних променів.

Pores are tiny openings in the skin that release oils and sweat. They are also connected to hair follicles, which eliminate body waste.

Пори це мікроскопічні отвори, що виконують кілька найважливіших функцій. Вони дозволяють шкірі дихати, через них на поверхню шкіри потрапляє піт, що охолоджує організм, а також природний жир, що відповідає за захист і зволоження шкіри.

Sensory receptors are specialized epidermal cells that respond to environmental stimuli. They consist of structural and support cells that produce the outward form of the receptor and internal neural dendrites that react to specific stimuli. Nerve endings detect touch, pressure, pain, and temperature and are related to the brain.

Сенсорні рецептори або сенсорна система – сукупність периферичних та центральних структур нервової системи, відповідальних за сприйняття сигналів різних модальностей із навколишнього чи внутрішнього середовища. Найбільш відомими сенсорними системами є зір, слух, дотик, смак та нюх.

Skin produces the pigment melanin, protects from injury and microorganisms, and regulates body temperature.

Шкіра – найбільший людський орган, вона є захисним бар'єром проти зовнішнього середовища, зберігаючи внутрішній гомеостаз.

Skin structure. The skin structure comprises the epidermis, dermis, and subcutaneous layers.

Структура шкіри. Шкіра складається з двох основних шарів: епідермісу та дерми, а також гіподерми (підшкірною жировою клітковиною).

Stratum basale, also known as stratum germinativum, is the deepest layer of the epidermis closest to the dermis, consisting of one layer of columnar basal cells that continuously divide to produce new keratinocytes. The stratum basale is the only layer where cells divide and is composed of epidermal stem cells and transiently amplifying cells derived from the stem cells. produces a new cell—deepest layer.

Базальний шар (також званий прошарок проростання) є найглибшим епідермальним шаром і прикріплює епідерміс до базальної пластинки, нижче якої лежать шари дерми. Клітини в базальному шарі зв'язуються з дермою за допомогою переплетення колагенових волокон, які називаються базальною мембраною.

Stratum corneum is the outermost layer of the epidermis, acting as the skin's primary protective barrier. It's composed of dead skin cells called corneocytes. This layer is crucial for preventing water loss, protecting against external threats like microbes and toxins, and maintaining overall skin health.

Роговий шар – це зовнішній шар епідермісу, який діє як основний захисний бар'єр шкіри. Він складається з мертвих клітин шкіри, які називаються корнеоцитами. Цей шар має вирішальне значення для запобігання втраті води, захисту від зовнішніх загроз, таких як мікроби та токсини, а також для підтримки загального здоров'я шкіри.

Stretch marks (striae) are linear tears in the dermis.

Лінійні дефекти шкіри є косметичним недоліком, ніякого фізичного дискомфорту вони не завдають.

Subcutaneous layer (superficial or subcutaneous fascia): beneath the dermis, this layer contains connective and adipose (fatty) tissue, which connects skin to muscles, providing insulation for the body and protecting deeper tissue.

Підшкірний шар (поверхнева або підшкірна фасція) означає, що під шкірою розташовується сполучна жирова тканина, яку зазвичай називають підшкірною жировою клітковиною. Підшкірний жир бере участь у гомеостазі, захищаючи організм від втрати тепла.

Sweat gland. The sweat gland (sudoriferous) regulates body temperature. Odor by bacteria is present on the surface of the skin. Sebaceous (oil) glands lubricate hair and keep skin soft and waterproof. Controlled by the nervous system and sex hormones.

Потові та сальні залози призначені для охолодження та змащення тіла, контролюються нервовою системою та статевими гормонами.

2.1.1 Hair

2.1.1 Волосся

Hair is the long slender filament of keratin.

Волосся – ниткоподібний білок волосяних фолікулів у шкірі. Фаза спокою зростання кожні 5-6 місяців.

Hair follicle. A hair follicle is a tunnel-shaped structure in the skin's epidermis (outer layer). Hair starts growing at the bottom of a hair follicle.

Волосяні фолікули це трубкоподібна западина, де зміцнюється стрижень. Вони формують волосяний покрив.

Hair root embedded in the hair follicle. The hair's root comprises protein cells and is nourished by blood from nearby blood vessels. Embedded in the hair follicle. The hair's root is made up of protein cells and is nourished by blood from nearby blood vessels.

Корінь це частина волосся, що знаходиться під шкірою, називається волосяним коренем (або волосяною цибулею). Цибулина оточена волосяним мішечком – фолікулом. Від форми фолікула залежить тип волосся.

Hair shaft. The hair shaft is a visible part of the hair.

Стрижень це видима частина волосся.

2.1.2 Nails

2.1.2 Нігті

Cuticle. The cuticle is the folded skin at the base of the nail body. It protects the nail by preventing foreign bodies and bacteria from entering the germinal zone.

Кутикула (над нігтьова пластинка) – епітеліальна плівка на краю нігтьового валика, що оточує нігтьову пластинку в нижній частині нігтя, в районі нігтьової ямочки. Вона виконує захисну роль, не даючи стороннім тілам та бактеріям проникнути до паросткової зони.

Lunula. The lunula is a crescent-shaped white area.

Нігтьова ямочка – частина, яка виглядає як півмісяць і відрізняється трохи за кольором від самої нігтьової пластини своєю блідістю.

Nails (fingernails and toenails) are special forms of carotene.

Нігті – це особливі форми каротину.

Nail Body. The nail body is a visible part. The nail plate (corpus unguis), sometimes called the nail body, is the visible hard nail area from the nail root to the free edge, made of translucent keratin protein. Several layers of dead, compacted cells cause the nail to be strong but flexible.

Тіло нігтя – це видима частина. Тіло нігтя (нижче "нігтьова пластина") – це тверда, напівпрозора частина нігтя, яка складається з ороговілих клітин і розташовується на нігтьовому ложі. Це основна видима частина нігтя, яка захищає кінцеві фаланги пальців.

Root of the nail. The root of the nail is located beneath the cuticle. Their part of the nail root appears as a visible white crescent, known as the lunula. The root portion at the base of your nail lies below the skin, underneath the nail, and extends several millimeters into the finger.

Корінь нігтя – це нижня частина нігтьової пластинки під заднім нігтьовим валом. Лише невелика частина кореня нігтя виступає з-під нігтьового валу у вигляді білуватої ділянки півмісяцевої форми (лунка нігтя).

Tip. The tip or free edge of the nail is the part of the nail plate that protrudes above the finger's base. It is the nail that extends, and it grows 0.5 mm per week.

Вільний край нігтя – це частина нігтьової пластини, яка виступає над основою пальця.

2.2 Pathological condition of Integumentary System

2.2 Патологічний стан зовнішнього покриву (шкіри)

Acne Vulgaris. Acne vulgaris is an Inflammatory disorder and chronic disease that begins with blockage of the sebaceous ducts (follicular hyperkeratosis) in adolescence, accompanied by oily seborrhea. It looks like papules or pustules on the face, chest, back, and neck.

Юнацькі вугри або акне – хронічне захворювання, що починається із закупорки сальних проток (фолікулярного гіперкератозу) на тлі жирної себореї в підлітковому віці.

Albinism is characterized by the absence of pigment in the skin, hair, and eyes. It happens because they have less melanin than usual in the body. Melanin gives skin, hair, and eyes their color.

Альбінізм – це вроджена відсутність пігментації шкірного покриву і райдужної оболонки очей, блокується вироблення пігменту меланіну.

Burn. A burn is an injury to the skin or other organic tissue primarily caused by heat or due to radiation, radioactivity, electricity, friction, or contact with chemicals. Burns are classified as first-degree (superficial) – epidermis, second-degree (partial-thickness) – epidermis and upper layers of the dermis, and third-degree (full thickness) – epidermis, entire dermis, and subcutaneous tissue or muscle.

Опік – пошкодження тканин організму, спричинене дією високої чи низької температури, дією деяких хімічних речовин (лугів, кислот, солей важких металів та інших). Розрізняють чотири ступені опіку: почервоніння шкіри, утворення бульбашок, омертвіння всієї товщі шкіри, обвуглювання тканин.

Callus. A callus is a painless thickening of the epidermis on the feet and the palmar surface of the hands.

Мозоль – місцеве потовщення та огрубіння шкіри, що має білий, жовтуватий або сіруватий відтінок. Мозолі виникають у роговому шарі шкіри (найвищому), але, якщо не вживати жодних заходів, можуть виникнути ускладнення, що поширюються і на інші шари.

Carcinoma, basal cell, the most common skin cancer, begins in specific cells of the outer layer of the skin (epidermis). It is a malignant epithelial cell tumor with an elevated nodule.

Базальноклітинна карцинома, найбільш поширений рак шкіри, є злоякісним новоутворенням, яке виникає в певних клітинах зовнішнього шару шкіри (епідерміс).

Carcinoma, squamous cell, is a malignant epithelial cell tumor that is a faster-growing cancer.

Плоскоклітинна карцинома – це злоякісне новоутворення епідермальних кератиноцитів, що поширюються на дерму; цей вид раку шкіри зазвичай з'являється на відкритих ділянках шкірного покриву.

Dermatitis is an inflammation of the skin. It can take several forms: contact dermatitis, allergic contact dermatitis, irritant contact dermatitis, and seborrheic dermatitis.

Дерматит – запальне ураження шкіри, що виникає внаслідок на неї ушкоджуючих чинників хімічної, фізичної чи біологічної природи.

Eczema is an inflammatory skin condition. It looks like erythema, papules, pustules, vesicles, scales, crusts, or scabs. It is itching.

Екзема це генетично обумовлене шкірне захворювання, що супроводжується свербінням, почервонінням та висипаннями у вигляді маленьких бульбашок з рідиною, не передається від людини до людини.

Gangrene means tissue death. In this case, there was a loss of blood supply due to bacteria invasion, and there was dry and moist gangrene.

Гангрена – це патологія, при якій відбувається омертвіння органів та деяких ділянок тіла. Основна ознака захворювання – це чорний, синій чи коричневий колір шкіри на кінцівках.

Herpes zoster (shingles) is an acute viral infection—a painful vesicular eruption on the skin.

Оперезуючий герпес (оперезуючий лишай) – захворювання вірусної природи, що характеризується висипаннями на шкірі з сильним больовим синдромом. Збудник – вірус вітряної віспи (Varicella zoster) сімейства герпесвірусів.

Impetigo is a contagious superficial skin infection caused by staphylococci or streptococci bacteria.

Імпетиго (шкірний висип)– це бактеріальна інфекція поверхневих шарів шкіри, що викликається стафілококами, стрептококами або їх поєднанням.

Kaposi’s sarcoma is a vascular malignant lesion. This lesion infected men the most.

Саркома Копоші є множинними злоякісними новоутвореннями дерми (шкіри) і займає перше місце серед злоякісних новоутворень, що вражають хворих на ВІЛ-інфекцію.

Leukoplakia is a white, hard thickened patches in the area mouth, vulva, or penis.

Лейкоплакія це захворювання, яке вражає слизові оболонки в організмі людини і призводить до ороговіння епітелію.

Malignant melanoma is a darkly pigmented cancerous tumor.

Меланома – це злоякісна пухлина, що виникає з меланоцитів – клітин, які містять темний пігмент меланін. У 90% випадків меланома локалізується на покривах шкіри.

Nevus (mole). A nevus (mole) is a visual accumulation of melanocytes.

Родимка, невус або родима пляма – вроджені або набуті пігментовані утворення на шкірі. Вони можуть розташовуватися на рівні шкіри або височіти над нею. У певний момент клітини шкіри переповнюються пігментом і перетворюються на меланоцити, скупчення яких називається родимкою.

Onychomycosis is a fungal infection of the nails.

Оніхомікоз – грибкова поразка нігтя. Викликається зазвичай грибками-дерматофітами.

Pediculosis is a highly contagious parasitic infestation caused by blood-sucking lice.

Головна воша (педикульоз) – маленька сірувато-біла комаха довжиною від 1/16 до 1/8 дюйма, що живе у волоссі та на шкірі голови.

Psoriasis is a noninfectious, chronic disorder of the skin characterized by round, silvery-white scales and itching (pruritus).

Псоріаз – це хронічний дерматоз (ураження шкіри). Хвороба проявляється у вигляді характерних утворень на тілі: видимих оку папул або бляшок рожево-червоного кольору, поверхня яких лущиться і вкрита лусочками.

Scabies is caused by “human scabies mites.” This causes hot flashes and itching. It mainly affects the genital areas, armpits, arms, and chest. Scabies is a highly contagious disease.

Короста (лат. scabies) – заразне шкірне захворювання (акродерматит), що викликається коростяним кліщем Sarcoptic scabies. Передається від людини до людини внаслідок тривалого прямого контакту.

Wart (verruca, verrucae), plantar, condyloma, and seborrheic warts are benign lesions caused by the human papillomavirus.

Бородавка – доброякісне новоутворення шкіри вірусної етіології, що має вигляд вузлика або сосочка. Викликається різними вірусами папіломи людини (ВПЛ).

2.3 Diagnostic and treatments

2.3 Діагностика та лікування

Allergy testing includes intradermal, patch, scratch standard tests, and allergy blood tests.

Тест на алергію – одне з найбільш інформативних досліджень, що дозволяє підтвердити алергічну реакцію та визначити алерген.

Cryosurgery is a noninvasive procedure that freezes and destroys tissue. It involves a profound impact of low temperatures on pathologically altered tissue. This treatment involves dozed liquid nitrogen freezing, using a special device.

Кріохірургія – глибокий вплив низькими температурами на патологічно змінену тканину. Дане лікування являє собою заморожування, що дозується, рідким азотом з температурою кипіння -195, 8 °С за допомогою спеціального апарату – кріоустановки.

Curettage and electrodesiccation involve scraping abnormal tissue combined with electrodesiccation of the tumor base with a low-voltage electrode.

Кюретаж та електродисекція – це метод видалення первинних пухлин. Використовується петлеподібне лезо (кюретка).

Dermabrasion is used to remove the epidermis and a portion of the dermis with sandpaper or brushes scars, or tattoos.

Дермабразія це механічне шліфування за допомогою спеціальних апаратів для видалення верхніх шарів шкіри. Це стимулює процеси регенерації тканин.

Dermatoplasty means skin transplantation. Dermatoplasty, also known as skin grafting, is a surgical procedure involving the transplantation of skin to cover a cutaneous defect caused by injury, surgery, or disease.

Дерматопластика – це операція, яка проводиться для відновлення шкірного покрову.

Electrosurgery, electrode-siccation (fulguration), electrocoagulation, and electrosection are medical procedures that involve the destruction of biological tissue using alternating electric currents with a frequency of 200 kHz to 5.5 MHz.

Електрохірургія – медична процедура, що полягає у руйнуванні біологічних тканин за допомогою змінного електричного струму з частотою від 200 кГц до 5,5 МГц. Основний принцип електрохірургії полягає у перетворенні високочастотного струму на теплову енергію.

Escharotomy is a surgical procedure to cut through the tough, leathery, dead skin tissue (eschar) that forms from a full-thickness burn, particularly when the burn is circumferential around a limb or the chest. The procedure helps restore circulation, preventing tissue death and functional compromise.

Некротомія (посічення струпа, зокрема і ампутація). Показано для очищення рани за наявності некротичних тканин або усунення некротизованої ділянки кінцівки.

Liposuction is a cosmetic procedure that removes fat deposits surgically from specific areas of the body, such as the stomach, hips, thighs, buttocks, arms, or neck. Liposuction also shapes these areas. That process is called contouring.

Ліпосакція – косметична операція з видалення жирових відкладень хірургічним шляхом.

Skin biopsy. There are two types of skin biopsy. Excisional biopsy – removal of complete tumor for analysis. Incisional – removal portion tissue. Punch – small specimen. Shave – shave lesions elevated above the skin.

Біопсія шкіри – процедура, при якій проводиться забір невеликого шматочка шкіри для гістологічного дослідження.

Skin grafting means placing tissue on the recipient site. There are a few types: autografting (same person), homografting, or allografting (harvested from a cadaver), and hetero graft or xenograft (from an animal).

Шкірний трансплантат – операція з пересадки шкіри з однієї частини тіла на іншу. Найбільш часто для пересадки шкіри використовуються трансплантати з внутрішньої поверхні стегон, сідниць, областей нижче ключиці, спереду та ззаду вуха та шкіра плеча.

Wood's lamp. A wood's lamp is a diagnostic device for identifying fungal and other skin diseases.

Лампа Вуда – це діагностичний прилад, який служить для розпізнавання грибкових та інших захворювань шкіри.

Section 3.1 Skeletal System

Секция 3.1 Кісткова Система

Bone depression is a dip or trench within the bone surface that allows nerves and blood vessels to pass through.

Кісткова западина – це поглиблення або борозенка на поверхні кістки, через яку проходять нерви та кровоносні судини.

Bonehead. The bonehead is a rounded, knob-like end of a long bone. It is separated from the shaft of the bone by the neck. The head is usually covered in hyaline cartilage inside a synovial capsule. It is the main articulating surface that connects to the adjacent bone, forming a "ball-and-socket" joint.

Головка кістки – округлий край кістки, що входить до суглоба. Головка кістки відокремлена від стовбура кістки шийкою. Головка зазвичай покрита гіаліновим хрящем всередині синовіальної капсули.

Bone markings are surface features on bones that serve as attachment points for muscles, ligaments, and tendons or form joints. They are classified as projections, articulations, depressions, or openings. These markings are crucial for understanding bone structure, identifying specific bones, and comprehending how bones interact with other tissues.

Кісткові мітки – це поверхневі елементи на кістках, які служать точками кріплення м'язів, зв'язок і сухожиль або утворюють суглоби. Вони класифікуються як виступи, зчленування, поглиблення або отвори. Ці маркування мають вирішальне значення для розуміння структури кісток, ідентифікації конкретних кісток та розуміння того, як кістки взаємодіють з іншими тканинами.

Bone processes are projections or outgrowths of tissue from a larger body. For instance, in a vertebra, a process may serve for muscle attachment and leverage (as in the case of the transverse and spinous processes) or to fit (forming a synovial joint) with another vertebra (as in the case of the articular processes).

Кісткові відростки в контексті скелетної анатомії відносяться до виступів або розширення кісткової тканини. Ці відростки виконують різні функції, включаючи забезпечення точок прикріплення м'язів та зв'язок, полегшення артикуляції (формування суглобів) та допомогу у структурній підтримці.

Bones are classified by shape into five main categories: long, short, flat, irregular, and sesamoid. These classifications are based on the overall form and dimensions of the bones.

У скелеті людини розрізняють кістки за формою: довгі (кістки вільних кінцівок), плоскі (більшість кісток черепа, деякі кістки тазу), короткі (багато кісток стопи, пальців), змішані (хребці, лопатка, частина кісток черепа), пневматичні або повітроносні (частина кісток черепа), сесамоподібні (кістки, що утворюються всередині зв'язок, наприклад, надколінок).

Foramen. The foramen is a hole or passage for blood vessels or nerves. In the skull base, numerous foramina transmit cranial nerves, blood vessels, and other structures, collectively referred to as the cranial foramina.

Отвір – канали для сполучення між двома порожнинами або отвір у кістці для проходження судин або нервів.

Fossa is a concave depression in the bone surface, which is often broad and shallow. It can be found in various parts of the body.

Вертлюжна (ацетабулярна) западина – це увігнута півсфера, яка відіграє важливу роль при з'єднанні кісток. Наприклад, в вертлюжну западину поміщається головка стегнової кістки.

Neck. The neck is a narrow section that connects the head. The head is connected to the body of the bone through the neck.

Шийка кістки служить для з'єднання головки кістки з тілом кістки.

Sinus. The sinus is an opening, an air-filled space in the skull. These spaces are located behind the forehead, the nasal bones, the cheeks, and the eyes. Healthy sinuses contain no bacteria or other germs. Most of the time, mucus can drain out, allowing air to flow through the sinuses.

Синуси – це з’єднана система повітроносних порожнин в черепі поєднана через співустя з порожниню носу. Інша назва цьго утворення – гайморова пазуха, або гайморів синус.

Skeletal System. The skeletal system is composed of bones that provide structure to the human body. It includes the: skull, vertebrae (bones of the spine), ribs and sternum, clavicle and scapula, humerus, ulna and radius (arms), pelvis (hipbones), femur, tibia and fibula (legs). Bones protect and support vital organs and work with muscles to help the body move. Bone marrow is the soft inner part of many bones of the body.

Кісткова система – сукупність всіх кісток людини. Спільно з хрящами, м'язами та ін. виконує опорну та рухову функції; у біологічному відношенні вона є активним учасником процесів обміну речовин та кровотворення.

Sulci and fissures. The sulci and fissures are both grooves in the cortex. However, they are distinguished by their size. While the sulcus is a shallower groove surrounding the gyrus, fissures are larger furrows dividing the brain into lobes and into two hemispheres as the longitudinal fissure.

Борозна (латинський fissurae, множинний fissurae) являє собою паз, природний поділ, глибока складка, витягнуті ущелини, або розрив у різних частинах тіла. Борозни та тріщини поділяють мозок на частки, а також на дві півкулі.

Trochanter. The trochanters are bony prominences (projections) on the femur (thigh bone) that serve as attachment points for hip and thigh muscles. The greater trochanter is the larger, outer bony prominence, providing attachment for muscles like the gluteus medius and minimus, piriformis, and obturator internus. The lesser trochanter is the smaller, inner bony prominence, providing attachment for muscles like the psoas major and iliacus.

Вертел – це кісткові виступи на стегновій кістці, які служать точками прикріплення м’язів стегна і стегнових м'язів.. Великий вертел – це більший зовнішній кістковий виступ, що забезпечує прикріплення таких м’язів, як середній та малий сідничні м’язи, грушоподібний м’яз та внутрішній запиральний м’яз. Малий вертел – це менший внутрішній кістковий виступ, що забезпечує прикріплення таких м’язів, як великий поперековий м’яз та клубовий м’яз.

Tuberosity is a rounded attachment for muscles, tendons, and connective tissues. Its function is similar to that of a trochanter. Examples include the tibial tuberosity, deltoid tuberosity, and ischial tuberosity.

Горбистість – помірний виступ округлої форми для прикріплення м'язів, сухожиль і сполучних тканин. Його функція аналогічна функції вертела.

3.1.1 Skull

3.1.1 Череп

Cranium. The cranium is the top portion of the skull, which protects the brain. The cranium includes the frontal, parietal, occipital, temporal, sphenoid, and ethmoid bones.

Черепна коробка (анат.) – кісткове містище головного мозку, череп.

Fontanel. The fontanel is a space between the bones of an infant's cranium.

Тім'ячко – це неокостеніла ділянка склепіння черепа у новонароджених.

Hyoid bone. The hyoid bone is a point of attachment for the tongue and throat muscles. Connected to nearby structures via ligaments, muscles, and cartilage.

Під'язична кістка – це непарна кістка, яка має форму підкови і залягає під язиком нижче нижньої щелепи.

Lacrimal bone. The lacrimal bone is a small and fragile bone of the facial skeleton. It is situated at the inner corner of the eye, at the front part of the medial wall of the orbit.

Сльозна кістка (лат. os lacrimale) – невелика парна кістка лицьового відділу черепа. Розташовується у передньому відділі медіальної стінки очниці. Має форму чотирикутної платівки. Бере участь в утворенні внутрішньої стінки очної ямки та зовнішньої стінки носової порожнини.

Mandible. The mandible forms the lower jaw and holds the lower teeth in place. The mandible sits beneath the maxilla. It is the only movable bone of the skull.

Нижня щелепа (лат. mandibula) – непарна кісткова структура, що утворює нижній відділ лицьового черепа. Є єдиною рухомою кісткою у черепі дорослої людини.

Nasal bones. The nasal bones are two small oblong bones, varying in size and form in different individuals; they are placed side by side at the middle and upper part of the face and, by their junction, form the bridge of the upper one-third of the nose.

Носова кістка – парна, чотирикутна, трохи подовжена і трохи випукла спереду кістка лицьової частини черепа. Утворює передню стінку скелета носа, формуючи перенісся та верхню частину спинки носа.

Skull. The skull is a bone structure that forms the head. It supports the structures of the face and provides a protective cavity for the brain. The skull is composed of two parts: the cranium and the mandible.

Череп (лат. cranium) – кістковий каркас голови. Череп людини сформовано 23 кістками. Він підтримує структури обличчя та забезпечує захисну порожнину для мозку. Череп складається з двох частин: черепної коробки та нижньої щелепи.

Zygomatic bone. The zygomatic bone is a paired bone of the facial skull. It connects with the frontal and temporal bones (via the frontal and temporal processes), the greater wing of the sphenoid bone, and the maxilla. It forms the lateral wall of the orbit and the infratemporal fossa.

Вилицева кістка – парна кістка лицевого черепа. З'єднується з лобовою, скроневою кістками (за допомогою лобового та скроневого відростків), великим крилом клиноподібної кістки та верхньою щелепою. Бере участь у формуванні латеральної стінки очниці і підскроневої ямки.

3.1.2 Skeleton of the body

3.1.2 Скелет тіла

Clavicle. The clavicle (collarbone) helps support the shoulder by connecting to the scapula and sternum.

Ключиця (лат. clavicula) – невелика трубчаста кістка S-подібної форми з пояса верхньої кінцівки, що з'єднує лопатку з грудиною і зміцнює плечовий пояс.

Coccyx. The coccyx (tail bone) is a triangular arrangement of bone that makes up the very bottom portion of the spine below the sacrum.

Ку́прикова кістка (лат. os coccygis), ку́прик (coccyx) —це кістка нижнього відділу хребта є гомологом хвостового скелета тварин, яка зростається з вершиною крижів. Куприк утворений 1–5 (частіше 4) зрослими рудиментарними хребцями. Куприк грає роль в розподілі фізичного навантаження на анатомічні структури таза.

Sacrum. The sacrum is a single, triangular-shaped bone attached to the pelvic girdle.

Крижова кістка – це п'ять хребців, що зрослися. Вона має трикутну форму. Основа крижової кістки спрямована вгору, а верхівка крижової кістки – вниз та вперед. Розкидані вбік у вигляді крил бічні частини основи отримали назву крижових крил.

Scapula. The scapula, or shoulder blade, is a large triangular-shaped bone in the upper back. It is surrounded and supported by a complex muscle system that works together to help move the arm.

Лопатка (лат. scapula) – кістка пояса верхніх кінцівок, що забезпечує поєднання плечевой кістки з ключицею. Прилягає до задньої поверхні грудної клітини від II до VII ребер.      

Spinal column. The spinal column is the central part of the human axial skeleton. It comprises 24 vertebrae, a sacrum, and a coccyx. The spinal column protects the spinal cord and connects with the skull, ribs, and pelvis.

Хребет – це основна частина осьового скелета людини. Складається з 33-34 хребців, послідовно з'єднаних один з одним у вертикальному положенні. Хребці поділяють на окремі типи: шийні, грудні, поперекові, крижові і куприкові.

C1 – C7 cervical vertebrae (neck bones) connect the spine with the occipital bone of the head.

C1 – C7. Шийні хребці (лат. vertebrae cervicales) – сім хребців, що становлять шийний відділ хребта людини.

T1-T12 thoracic connect with 12 pairs of ribs.

T1-T12. Грудний відділ хребта складається із 12 хребців. До тіл цих хребців напіврухливо прикріплені ребра. Грудні хребці та ребра, попереду з'єднані грудиною, утворюють грудну клітину. Тільки 10 пар ребер прикріплюються до грудини, інші вільні.

L1- L5 lumbar support back and lower trunk of the body.

L1- L5. Поперекові хребці (лат. vertebrae lumbales) – п'ять нижніх хребців у людини з 20-го по 24-й, рахуючи зверху.

Sternum. The sternum (breastbone) is the midline of the front thorax. The upper end, called the manubrium, is connected to the clavicle.

Грудина або грудна кістка – плоска, довга кістка, що утворює середню частину передньої стінки грудної клітки; складається із трьох частин, з'єднаних між собою пластинками хряща.

Thoracic cage. The thoracic cage (rib cage) is the skeleton of the thoracic wall. It is formed by the 12 thoracic vertebrae, 12 pairs of ribs and associated costal cartilages, and the sternum.

Грудна клітка – одна з частин тулуба. Утворюється грудиною, 12 парами ребер, грудним відділом хребта, а також м'язами.      

True ribs are seven pairs, attached to the sternum and vertebrae; false ribs (the following three pairs) connect to the back and by cartilage to the seventh rib on the front, and floating ribs are attached only to the back.

Грудинні ребра (сім пар, прикріплених до грудин і хребців), хибні ребра (наступні три пари, що з'єднуються зі спиною і хрящем з сьомим ребром спереду) і ребра, що плавають (прикріплені тільки зі спиною).

Vertebral body, intervertebral disk (shock absorber), vertebral foramen (opening for the spinal cord), vertebral arch (points of attachment for muscles and ligaments).

Хребець – елемент хребетного стовпа. Складається з тіла хребця, міжхребцевого диска (амортизатор), отвору хребта (отвор для спинного мозку), а також дуги хребця (точки кріплення м'язів і зв'язок).

3.1.3 Extremities of the body

3.1.3 Кінцівки тіла

Acetabular cavity. The acetabular cavity is the socket that connects the femur (thighbone). It is the deep, cup-shaped structure that encloses the head of the femur at the hip joint. The acetabulum is formed by a combination of all three bones of the pelvis: the ilium, pubis, and ischium.

Вертлужна западина – це виїмка у формі півсфери, яка утворена сідничною, клубової та лобковою кістками. У вертлужну западину поміщається головка стегна, утворюючи кульшовий суглоб.

Calcaneus. The calcaneus is the bone that forms the heel and is the most prominent bone of the tarsus. It consists of a body and a protruding calcaneal tubercle. It articulates with the cuboid bone of the foot and the talus bone of the ankle, and the Achilles tendon (or tendo calcaneus) is attached to it.

П'яткова кістка є найбільшою кісткою передплюсни. Вона має подовжену форму та стиснута з боків. Складається з тіла і бугра п'яткової кістки, що виступає ззаду.

Capitulum (elbow). The elbow is a hinge joint made up of three bones, the humerus, ulna, and radius. The ends of the bones are covered with cartilage. The bones are held together with ligaments that form the joint capsule.

Лікоть – це ділянка верхньої кінцівки, яка оточує ліктьовий суглоб. Анатомічно ліктьовий суглоб – складне зчленування відразу трьох кісток: променевої, ліктьової і плечової. Анатомічно виділяють три його відділи: плечеліктьовий, за рахунок якого рухається передпліччя, згинається і розгинається верхня кінцівка, плечепроменевий, що відповідає за згинання-розгинання, обертання, проксимальний променево-ліктьовий суглоб, завдяки якому виконується обертальний рух руки.

Carpals. The carpal bones are the eight small bones that make up the wrist (carpus) that connect the hand to the forearm.

Зап'ясті – відділ верхньої кінцівки між кістками передпліччя та п'ястковими кістками (п'ястком), утворений вісьмома кістками.

Condyle. A condyle is a round prominence at the end of a bone, most often part of a joint – an articulation with another bone. It is one of the markings or features of bones and can refer to the femur, the knee joint, or the medial condyle.

Мищелок – парний фрагмент стегнової кістки, який знаходиться у її нижній частині та формує колінний суглоб.      

Crest (iliac crest). The crest is the upper part of the hipbone. The iliac crest is the curved part at the top of the hip. It forms the wing-like part of the pelvis. Muscles, ligaments, and fascia (a thin casing of connective tissue) attach to the iliac crest.

Гребінь (клубовий гребінь) це верхній край крила клубової кістки S-подібно вигнутий у верхній частині стегна і утворює по всьому краю потовщений клубовий гребінь (лат. crista iliaca); крилоподібна частина тазу.

Feet. The feet are the lowest part of the lower limb. They are divided into three sections. The forefoot contains the five toes (phalanges) and the five longer bones (metatarsals).

Стопа людини є найнижчим відділом нижньої кінцівки. Частина стопи, що називається ступнею або підошвою, протилежну їй верхню сторону називають тильною стороною стопи. За кістковою структурою стопа ділиться на передплюсну, плюсну та фаланги.

Femur. The femur (thighbone) is the upper or proximal extremity (close to the torso) and contains the head, neck, the two trochanters, and adjacent structures. The femur is the longest and, by some measures, the strongest bone in the human body.

Стегнова кістка (лат. femur, os femoris) – найбільша трубчаста кістка в тілі людини. Тіло її має циліндричну форму і дещо вигнуте спереду; по його задній поверхні тягнеться шорстка лінія (linea aspera), яка служить для прикріплення м'язів.

Fibula. The fibula is one of two bones of the lower leg. This bone is slimmer than the tibia and is located laterally to the tibia.

Малогомілкова кістка (лат. os fibula) – довга тонка трубчаста кістка гомілки. Складається з тіла і двох кінців – верхнього та нижнього. Тіло малогомілкової кістки має тригранну призматичну форму, скручене навколо поздовжньої осі та вигнуте ззаду.

Hand. The hand consists of a wrist (carpal), a metacarpus, and five fingers.

Кисть руки складається з зап'ястя, п'ясті та п'яти пальців.

Hip (pelvis). The two hip bones join each other at the pubic symphysis. Together with the sacrum and coccyx, the hip bones form the pelvis. Each of the pelvic bones is formed by three components: the ilium, the ischium, and the pubic bone, which are connected by cartilage in the acetabulum, which serves as the junction of the pelvic bone with the femur.

Тазова кістка, кульшова кістка – парна плоска кістка таза, утворена лобковою, клубовою та сідничною кістками, які зрослися в районі вертлюжної западини – глибокої ямки, що зчленовується з голівкою стегнової кістки. Вони з'єднуються за допомогою хряща в області вертлужної западини.

Humerus. The humerus – also known as the upper arm bone – is a long bone that runs from the shoulder and scapula (shoulder blade) to the elbow.

Плечова кістка (лат. humerus) – типова довга трубчаста кістка, скелетна основа плеча. Належить до скелета вільної верхньої кінцівки.

Ilium. The ilium is the uppermost and most significant region of the coxal bone. The ilium of the human is divided into two parts, the body and the wing; the separation is indicated on the top surface by a curved line, the arcuate line, and on the external surface by the margin of the acetabulum.

Клубова кістка (лат. os ilii) становить найближчу до хребта частину пояса задніх кінцівок або тазу, що зчленовується з крижовими хребцями.

Ischium. The ischium is the lowest portion of the hip bones and is situated below the ilium and behind the pubis; it is one of three regions whose fusion creates the coxal bone.

Сіднична кістка (лат. os ischii) з'єднується зверху з клубової кісткою, а спереду з лобковою і разом з цими кістками утворює тазову кістку.

Kneecap. The kneecap, also known as the patella, is a small, triangular bone. The kneecap provides leverage for muscles as they bend and straighten the leg.

Колінна чашка є невеликою трикутною кісткою. Колінна філіжанка забезпечує важіль для м'язів, коли вони згинають і випрямляють ногу.

Leg and pelvic bones are comprised of two bones: the thigh bone or femur and the pelvis, which is made up of three bones called ilium, ischium, and pubis.

Кістки нижніх кінцівок поділяють на кістки тазового пояса і кістки вільної частини нижніх кінцівок . До складу кісток тазового пояса входять з’єднані між собою попереду права і ліва кульшові кістки, а також вклинена між ними позаду крижова кістка, що є нижньою частиною хребтового стовпа. З кожною кульшовою кісткою рухливо з’єднана відповідна вільна частина нижньої кінцівки, що складається із стегнової кістки, великогомілкової і малогомілкової кісток та кісток стопи.

Lower extremities. The lower extremities consist of the major bones of the leg, which are the femur (thigh bone), tibia (shin bone), and adjacent fibula, and these are all long bones. The patella (kneecap) is the sesamoid bone in front of the knee.

Кістки ніг. Нога анатомічно складається з трьох основних частин: стегна, гомілки та стопи. Стегно утворене стегнової кісткою (найпотужнішою і найміцнішою з людських кісток) і надколінком, що захищає колінний суглоб. Надколінник забезпечує блок при розгинанні гомілки. Гомілку утворюють велика і мала гомілкові кістки.

Medial malleolus. The medial malleolus is the prominence on the inner side of the ankle, formed by the lower end of the tibia. The lateral malleolus is the prominence on the outer side of the ankle, formed by the lower end of the fibula.

Щиколотка (лат. malleolus "молоточок") – кісткове утворення дистального відділу гомілки. Розрізняють латеральну (зовнішню) та медіальну (внутрішню) кісточки.

Metacarpal bone is any of several tubular bones between the wrist (carpal) bones and each of the forelimb digits, corresponding to the metatarsal bones of the foot.

П'ястки – частина скелета верхньої кінцівки між кістками зап'ястка і фалангами пальців. Його утворюють п'ять коротких трубчастих кісток кисті (метакарпалії, від metacarpalia), що відходять у вигляді променів від зап'ястя. Нумерація п'ясних кісток відповідає нумерації пальців, що зчленовуються з ними. У п'ясних кістках розрізняють основу (basis), тіло (corpus) і головку (caput).

Patella. The patella, also known as the kneecap, is a flat, rounded triangular bone that articulates with the femur (thigh bone) and covers and protects the anterior articular surface of the knee joint.

Надколінок – сесамоподібна кістка. Розташовується вона в товщі сухожилля чотириголового м'яза стегна, добре промацується через шкіру, при розігнутому коліні легко зміщується в сторони, а також вгору і вниз.

Phalanges are bones of the fingers. The 14 bones are found in the fingers of each hand and in the toes of each foot. Each finger has 3 phalanges (the distal, middle, and proximal); the thumb only has 2.

Фаланги пальця це короткі трубчасті кістки, що утворюють скелет пальців. У людини кожен палець, крім великого, складається з трьох фаланг, а великий з двох. Ці три фаланги називаються основною, середньою і нігтьовою. Фаланги нижньої кінцівки відрізняються від фаланг верхньої кінцівки меншою довжиною. На пальцях руки найдовша фаланга – основна третього пальця, а найкоротша і найгрубша – основна фаланга великого пальця. Кожна фаланга є видовженою кісточкою, яка має в середній частині (діафіз) форму півциліндра, плоска частина якого обернена на долонну, а випукла на тильну сторону. Кінцеві частини фаланги (епіфізи) несуть суглобні поверхні.

Pubis (pubic). The pubis is one of three bones that fuse to form the hip bone. It is located anteroinferior to the ilium and ischium and serves as an attachment point for muscles, ligaments, and fascia.

Лобкова (лонна) кістка. Лобкова кістка (лат. os pubis) складається з тіла та двох гілок. Гілки та тіло лобкової кістки утворюють замикальний отвір. Дві лобкові кістки, зростаючись, утворюють передню стінку тазу.

Radius and Ulna. The radius and ulna are lower arm bones. Radius – lateral or thumb side of the arm. Ulna – medial or little finger side of the arm.

Променева і ліктьова кістка передпліччя – це довгі, злегка вигнуті кістки, які лежать паралельно від ліктя, де вони зчленовуються з плечовою кісткою, до зап'ястя, де вони зчленовуються з карпалами. Променева – зовнішня, ліктьова – внутрішня.      

Talus bone. The talus bone is a small bone in ankle. It's sometimes called the astragalus bone. The talus is the second most prominent bone in the back of foot (hindfoot). Only the calcaneus (heel) bone is bigger. The talus meets tibia (shin bone) and fibula (calf bone) to form ankle joints.

Таранна кістка – одна з кісток передплюсни, що формує нижню частину гомілковостопного суглоба за допомогою з'єднання з велико-і малогомілкової кістками.

Tarsals are the bones of the ankle. The tarsus consists of seven bones. In the back of the tarsus are the talus and calcaneus. In the front are the small navicular, cuboid, and three cuneiform bones (medial, intermediate, and lateral).

Передплюсна складається із семи кісток. У задній частині передплюсни розташовуються таранна кістка, і кістка п'яти. У передній частині розташовуються невеликі човноподібна, кубоподібна і три клиноподібні кістки (медіальна, проміжна та латеральна).

Tibia (shinbone). The tibia is located on the great toe side of the lower leg. The top of the tibia connects to the knee joint, and the bottom connects to the ankle joint.

Великогомілкова кістка (лат. os tibia) – велика, розташована медіально, кістка гомілки, друга за розмірами кістка в тілі людини (після стегнової), найбільш товста частина гомілки. Її верхній епіфіз зчленовується з стегнової кісткою, утворюючи колінний суглоб, нижній – з таранною кісткою передплюсни.

Tubular bones form the extremities of the body. The diaphysis is the main portion of a long bone. The epiphysis is the end of a long bone. The epiphyseal line is a growth zone. The periosteum membrane covers the surface of the bone. Articular cartilage covers the ends of bones and joints. The medullary cavity is a marrow cavity. Spongy bone is marrow.

Трубчасті кістки утворюють кінцівки тіла. У зовнішній будові довгої трубчастої кістки можна виділити тіло кістки (діафіз) та дві кінцеві суглобові головки (епіфізи). Епіфізи трубчастої кістки покриті хрящем. Між тілом та головками розташований епіфізарний хрящ, що забезпечує зростання кістки у довжину. Усередині кістки знаходиться порожнина (канал) із жовтим кістковим мозком (жировою тканиною), що й дало назву таким кісткам – трубчасті. У окістя розташовані кровоносні судини та нервові закінчення.

Upper extremity. The upper extremity or arm is a functional unit of the upper body. It consists of three sections: the upper arm (humerus), the forearm (ulna, radius), and the hand. It extends from the shoulder joint to the fingers and contains 30 bones.

Кістки руки. Рука – верхня кінцівка людини, орган опорно-рухового апарату. У руці виділяють такі анатомічні області: плече (плечова кістка), передпліччя (ліктьова кістка, променева кістка), кисть. Руки кріпляться до плеча за допомогою лопатки та ключиці.      

3.1.4 Joint

3.1.4 Суглоби

Ball and socket joints are in the hip and shoulder. Their purpose is to perform movements in many directions around a central point.

Кулястий тип суглоба – найбільш руховий вид зчленувань з виразно виявленою кулястою головкою і відповідною їй суглобовою западиною, яка охоплює менше половини окружності головки. Це тип тазостегнового та плечового суглобу.

Cartilage is a resilient and smooth elastic tissue, a rubber-like padding that covers and protects the ends of long bones at the joints and nerves. It is a structural component of the rib cage, the ear, the nose, the bronchial tubes, the intervertebral discs, and many other body components.

Хрящ (лат. cartilago) – один із видів сполучної тканини, відрізняється щільною, пружною міжклітинною речовиною. Найважливіша відмінність хрящової тканини від кісткової (і більшості інших типів тканин) – відсутність усередині хряща нервів та кровоносних судин.

Cylindrical type joint. A cylindrical type of joint is the type of joint found in the neck at the base of the skull and the elbow.

Циліндричний тип суглоба це тип суглоба між кістками шиї біля основи черепа та в лікті.

Fibrocartilage is tough, solid tissue found predominantly in the intervertebral disks and at the insertions of ligaments and tendons. Similar to other fibrous tissues, it contains cartilage ground substances and chondrocytes.

Волокнистий хрящ (волокниста хрящова тканина, лат. textus cartilaginous fibrosa) – різновид хрящової тканини; знаходиться в міжхребцевих дисках, напіврухомих зчленуваннях, у місцях переходу волокнистої сполучної тканини в гіаліновий хрящ.

Fibrous and cartilaginous joints. Fibrous means that bones fit closely together (skull bones), forming an immovable joint. Cartilaginous means that bones are connected by cartilage.

Волокнисті (фіброзні) суглоби представляють собою міцну волокнисту тканину. Це суглоби спини, крижів, черепа і деякі кісточки щиколотки та тазу.

Flat (rigid) type joints are in the vertebrae, wrist, and tarsal bones of the foot.

Плоский (тугорухомий) тип суглоба це тип суглоба між кістками у хребцях, зап'ястя, передплюсневих кістках стопи.

Hyaline cartilage is glass-like (hyaline) but translucent cartilage found on many joint surfaces. It is also found most commonly in the ribs, nose, larynx, and trachea. Hyaline cartilage is pearl-grey, with a firm consistency, and has considerable collagen.

Гіаліновий хрящ (лат. cartilago hyalines) – різновид хрящової тканини; щільний, пружний, склоподібний. Гіаліновий хрящ складає суглобові та реберні хрящі, а також хрящі носа, гортані, епіфіза довгих трубчастих кісток, хрящі трахеї та бронхи.      

Hinge joints are found in the elbow, knee, and fingers. Their purpose is to perform movements in one direction.

Шарнірний тип суглоба це тип суглоба між кістками лікотя і коліна. А також пальці рук.

Joint (articulation). The joint is a point where two individual bones are connected. They provide stability to the skeletal system while also allowing for specialized movement. Joints can be classified histologically based on the dominant type of connective tissue. i.e., fibrous, cartilaginous, and synovial.

Суглоби cполучають кістки скелета між собою. Вони забезпечують стабільність скелетної системи, а також дозволяють здійснювати спеціалізовані рухи.

Ligaments are connective tissue. They connect two bones and fix them in a specific position. Also, they fix internal organs.

Зв'язки є частиною сполучної тканини. Вони складаються з щільної сполучної тканини і виконують функцію з'єднання кісток між собою в суглобах, забезпечуючи їх стабільність. А також зв'язки фіксують внутрішні органи.

Movements of joints: extension, flexion, addition (toward to midline) – abduction (away from the midline), rotation, supination (palm up or forward) – pronation (palm down or backward), plantar flexion (increases angle between leg and foot) – dorsiflexion (foot narrows angle between leg and foot), circumduction (circular motion).

Види руху суглоба. У суглобах розрізняють такі види рухів: розгинання та згинання, приведення (до середньої лінії), відведення (від середньої лінії), ротація, супінація (долонею вгору або вперед), пронація (долонею вниз або назад), підошовне згинання (збільшує кут між ногою і стопою), тильне згинання (стопа звужує кут між ногою і стопою), циркумдукція (круговий рух).

Synovial joint. A synovial joint is the type of joint found between bones that move against each other, such as the joints of the limbs (e.g., shoulder, hip, elbow, and knee). The bones have space in between – the joint cavity —lined by a synovial membrane with synovial fluid. Ligaments hold the bones together. A synovial joint allows free movements. A synovial joint is characterized by a joint cavity filled with synovial fluid.

Синовіальний суглоб – це тип суглоба між кістками, які рухаються одна проти одної, наприклад суглобами кінцівок (наприклад, плечовими, тазостегновими, ліктьовими та колінними). Характерно, що він має суглобову порожнину, заповнену синовіальною рідиною.

3.2 Pathological conditions of the skeletal system

3.2 Патологічні стани скелетної системи

Abnormal curvature. The abnormal curvature of the spine is of three types. (A) Kyphosis – outward curvature (humpback or hunchback) (B) lordosis -inward curvature (swayback) (C) Scoliosis -lateral (sideward) curvature.

Аномальне викривлення хребта. Розрізняють 3 види викривлення хребта: сколіоз, лордоз та кіфоз. Сколіоз є деформацією хребетного стовпа в бічній проекції. Кіфоз – вигин хребта, опуклістю назад (горб на спині). Лордоз – вигин хребта опуклістю вперед.

Clubfoot (talipes equinovarus) is a congenital disability in which the foot is twisted out of shape or position.

Клишоногість (talipes equinovarus) – це вроджена вада розвитку кінцівки, що супроводжується змінами на рівні гомілковостопного суглоба і суглобів стопи. Це викривлення стопи, при якому хворий опирається не на підошву, а на зовнішній край стопи, внутрішній край піднятий та повернутий угору, утворюючи виражену увігнутість.

Fracture means broken bones. Broken bone: open, closed, greenstick, hairline or stress fracture, compression fracture, impacted, comminuted, occult.

Перелом кістки – повне або часткове порушення цілісності кістки при навантаженні, що перевищує міцність ділянки скелета, що травмується.

Herniated disk. A herniated disk occurs when a portion of the nucleus pushes through a crack in the annulus. Symptoms may occur if the herniation compresses a nerve.

Міжхребцева грижа (грижа міжхребцевого диска) – це випинання (екструзія) ядра міжхребцевого диска в хребетному каналі внаслідок порушення цілісності фіброзного кільця.

Osteochondroma is a benign bone tumor.

Остеохондрома – доброякісна пухлина кістки, що утворюється з хрящових клітин.

Osteomalacia is a bone disease. Bones are abnormally soft. Deficiency of calcium and phosphorus in the blood. In children, rickets occur due to a lack of vitamin D.

Остеомаляція характеризується недостатньою мінералізацією кісток внаслідок дефіциту вітаміну D. Люди з остеомаляцією мають нижчі співвідношення кальцій/білок у кістках.

Osteomyelitis is an infection of bone or bone marrow. It is a staphylococcal infection.

Остеомієліт – це гнійна інфекція, що вражає кісткову тканину (остит), навколишню кістку окістя (періостит) і кістковий мозок (мієліт).

Osteoporosis is a condition in which bones become porous and weak, resulting in a loss of bone density. Hormonal in women, steroid treatment, drug therapy, calcium, and weight-bearing exercises.

Остеопороз – прогресуюче метаболічне захворювання кістки, при якому відбувається зменшення її щільності (маси кісткової тканини в одиниці її об'єму), що супроводжується порушенням її структури.

Osteosarcoma is a malignant bone tumor.

Остеосаркома або остеогенна саркома – саркома, злоякісні клітини якої походять з кісткової тканини та продукують цю тканину.

Spinal stenosis is a narrowing of the vertebral nerve root or spinal canal.

Стеноз хребетного каналу – звуження центрального хребетного каналу кістковими, хрящовими та м'якотканими структурами, з вторгненням їх у простори, що займаються нервовими корінцями та спинним мозком.

3.3 Diagnostic and Treatment

3.3 Діагностика та лікування

Bone density evaluation is a dual-energy X-ray absorptiometry (DEXA) that measures calcium and other minerals in bones.

Оцінка щільності кісткової тканини. Для оцінки щільності кісткової тканини використовується двоенергетична рентгенівська абсорбціометрія (DEXA). Цей засіб заснований на вимірюванні мінеральної щільності кісткової тканини (BMD) з використанням спектральної візуалізації.

Bone marrow aspiration is a small sample of bone marrow examined under a microscope.

Аспірацію та біопсію кісткового мозку проводять шляхом проколу голкою верхньої частини стегна або грудини, потім за допомогою шприца проводиться аспірація (висмоктування) клітин кісткового мозку. Аспірація кісткового мозку та біопсія використовуються для з'ясування причин онкологічних та гематологічних захворювань.

Bone scan. A bone scan is a nuclear imaging test that aids in diagnosing and tracking several bone diseases. This exam is used to measure bone mineral density (BMD).

Сканування кісток – це дослідження, яке вимірює щільність кісткової тканини. З її результатів можна визначити наявність, тяжкість чи ризик остеопорозу.

3.4 Pathological Condition, Joint.

3.4 Патологічні стани. Суглоби.

Adhesive capsulitis, also known as frozen shoulder, is characterized by pain, stiffness, and reduced range of motion in the shoulder joint. It occurs when the connective tissue surrounding the shoulder joint thickens and tightens, causing inflammation and the formation of scar tissue. The symptoms typically worsen gradually over time but often improve within 1 to 3 years.

Адгезивний капсуліт це патологія, при якій виникає суттєве зменшення суглобової сумки (капсули), яка ніби обволікає плечовий суглоб.

Ankylosing spondylitis – deformation of the spine (vertebral column). Ankylosing spondylitis, also known as axial spondyloarthritis, is an inflammatory disease that, over time, can cause some of the bones in the spine, called vertebrae, to fuse. This fusing makes the spine less flexible and can result in a hunched posture. If ribs are affected, it can be difficult to breathe deeply.

Анкілозуючий спондиліт (АС) відноситься до системних запальних захворювань, при якому переважно уражається хребет.

Arthritis is an inflammation of the joints. There are four types: ankylosing spondylitis, gout, osteoarthritis, and rheumatoid arthritis.

Артрит – збірне позначення хвороб (уражень) суглобів запальної етіології. Протікає в гострій та хронічній формі з ураженням одного або кількох суглобів. Серед причин розрізняють інфекцію, обмінні порушення, травми та ін.

Bunion. A bunion (hallux valgus) is an abnormal joint enlargement at the base of the great toe.

Бурсит великого пальця стопи (hallux valgus), також відомий як вальгусна деформація, є деформація суглоба, що з'єднує великий палець зі стопою.

Ganglion is a cystic tumor. A ganglion cyst is a noncancerous lump, often located on the tendons or joints of the wrists and hands. It starts when fluid leaks out of a joint or tendon tunnel and forms a swelling beneath the skin, which may be caused by trauma or underlying arthritis. A ganglion cyst is round, small, and usually painless. In a few cases, the cyst can interfere with joint movement. A ganglion cyst often clears on its own.

Ганглій, cухожильний ганглій (гігрома) є доброякісним, пухлинним, кістоподібним новоутворенням, виникає в області сухожильних піхв або суглобів.

Gout is a type of inflammatory arthritis that causes pain and swelling in the joints, typically in flare-ups that last one to two weeks and then subside. Gout outbreaks often begin in the big toe or lower extremity and can be localized to the arms and spine. The cause of gout is that uric acid is not metabolized properly, accumulating in the blood and the synovial fluid of the joints.

Подагра – метаболічне захворювання, яке характеризується відкладенням у різних тканинах організму кристалів уратів у формі моноурату натрію або сечової кислоти.

Herniated disk (herniated nucleus pulposus). A herniated disc occurs when the central part of the disc wall ruptures, and part of the nucleus is pushed through a crack in the annulus fibrosus into the spinal canal. Symptoms may occur if the hernia puts pressure on the nerve. If necessary, treatment includes medications, physical therapy, and possibly surgery.

Міжхребцева грижа (грижа міжхребцевого диска) – це випинання (екструзія) ядра міжхребцевого диска в хребетному каналі внаслідок порушення цілісності фіброзного кільця.

Osteoarthritis is a degenerative joint disease in which tissue in joints (hips and knees) breaks down over time. Narrowing of the joint space. This is the most common type of arthritis and is more common in older people. In severe conditions, endoprosthetic surgery is performed.

Остеоартрит (ОА) – захворювання суглобів, порушення процесів відновлення та руйнування різних тканин суглоба. Виявляється болем, набряклістю та скутістю у тому чи іншому суглобі.

Rheumatoid arthritis is a chronic inflammatory disease affecting multiple joints (small peripheral joints in the hands and feet. In rheumatoid arthritis, the body's immune system mistakenly attacks its tissue, including the joints. In severe cases, it attacks internal organs. Rheumatoid arthritis affects joint linings, causing painful swelling. Over extended periods, the inflammation associated with rheumatoid arthritis can lead to bone erosion and joint deformity.

Ревматоїдний артрит (РА) – хронічне запальне захворювання, яке вражає суглоби та різні органи. Найбільш характерний симптом – біль, скутість і набряк в суглобах кистей і стоп, але запалення може торкнутися й інших суглобів. Це призводить до руйнування суглобів і тяжкої втрати працездатності, а також до пошкодження багатьох органів.

Sprain. A sprain is an injury to a ligament caused by a wrenching or twisting motion.

Розтягнення зв'язок – поширений вид травми. Розтягування зазвичай виникає при різких рухах у суглобі, що перевищують його нормальну амплітуду. Найчастіше розтягуванню піддаються зв'язки гомілковостопного та колінного суглобів.

3.5 Diagnostic and treatment

3.5 Діагностика та лікування

Arthrocentesis, also known as joint aspiration, is a clinical procedure used to diagnose and, in some cases, treat musculoskeletal conditions. The method entails using a syringe to collect synovial fluids from or inject medication into the joint capsule.

Артроцентез – це медична процедура, що представляє собою пункцію суглоба голкою для отримання синовіальної рідини (рідини, що знаходиться в суглобової порожнини) для дослідження або для промивання суглоба. Цю процедуру також називають пункцією суглоба, і вона проводиться при наявності болю в суглобах, набряків або інших симптомів, що вказують на проблему з суглобом.

Arthrogram. An arthrogram is an X-ray of a joint after injection of a contrast medium.

Артрограма – це зображення суглоба, які можуть бути отримані за допомогою рентгенівського проміння, комп'ютерної томографії (КТ) або магнітно-резонансної томографії (МРТ) після введення контрастної речовини.

Arthrography is a type of imaging test used to look at a joint, such as the shoulder, knee, or hip. It may be done if standard X-rays do not show the needed details of the joint structure and function.

Артрографія – діагностичний метод дослідження суглобів, що передбачає введення в їхню порожнину контрастної речовини та застосування рентгенівських променів.

Arthroplasty is a surgical reconstruction of a joint.

Артропластика – це метод оперативного лікування патології суглобів, метою якого є відновлення їх функції.

Arthroscopy is a visualization of the interior of a joint by endoscopy.

Артроскопія (артроскопічна хірургія) – малоінвазивна методика, що дозволяє проводити діагностику та лікування внутрішньосуглобових ушкоджень та захворювань. Це різновид ендоскопії.

Erythrocyte sed rate. The erythrocyte sed rate is a blood test. Elevated set rates are associated with inflammatory condition.

Швидкість осідання еритроцитів (ШОЕ) – показник при аналізі крові служить непрямою ознакою поточного запального чи іншого патологічного процесу.

Rheumatoid factor is a blood test that measures the presence of unusual antibodies associated with rheumatoid arthritis.

Ревматоїдний фактор (РФ) – це аутоантитіла, які помилково атакують власні тканини організму, беручи їх за чужорідні. Аналіз крові на ревматоїдний фактор використовується як маркер запальної та аутоімунної активності.

4.1 М'язова система

4.1 Мышечная система

Acetylcholine is the chief neurotransmitter of the parasympathetic nervous system, the part of the autonomic nervous system. It is found in vesicles at the end of motor nerves. The vesicles burst under the influence of an electrical impulse, and acetylcholine excites the muscle.

Ацетилхолін є головним нейромедіатором парасимпатичної нервової системи. Він міститься у бульбашках на кінці рухового нерва. Бульбашки лопаються під впливом електричного імпульсу і ацетилхолін збуджує м'яз.      

Adenosine triphosphate (ATP) is an energy-carrying molecule found in all living things' cells. ATP captures chemical energy obtained from the breakdown of food molecules and releases it to fuel other cellular processes.

Аденозинтрифосфатоза (АТФ) – це енергія, що утворюється при згорянні кисню та їжі в метохондріях. Енергія необхідна для м'язового скорочення.

Muscle tissue is composed of cells that have the special ability to move body parts. It is highly cellular and well supplied with blood vessels. A nerve impulse traveling from the brain or another outside signal tells the muscle to contract.

М'язи – органи, що складаються з м'язової тканини; здатні скорочуватися під впливом нервових імпульсів. Частина опорно-рухового апарату.

Muscle tissue. First type. The first type is the skeletal muscles (voluntary and striated muscles), which are attached to the bones of the skeleton. Some muscles do not attach to the skeleton (face, eyes, tongue, and pharynx) and operate under conscious control.

Перший тип м'яз – скелетні (довільно скорочуються). Більшість скелетних м'язів прикріплюються до кісток (через сухожилля). Їхні скорочення контролюються свідомістю, а також автоматично через рефлекси.

Muscle tissue. Second type. The second type is smooth muscles (visceral and involuntary muscles). Smooth muscles are in the walls of hollow organs and tubes, including the stomach, intestines, respiratory passageways, and blood vessels. They are regulated by hormones and the autonomic nervous system.

Другий тип м'яз – гладкі м'язи. Гладкі м'язи складаються з одиночних веретеноподібних клітин і виконують мимовільні скорочення. Вони є важливою складовою стінок м'язових порожнистих органів.

Muscle tissue. Third type. The third type is cardiac muscles (involuntary and striated muscles), which form the wall of the heart and are regulated by the autonomic nervous system.

Третій тип м'яз – серцевий м'яз. Серцевий м'яз (міокард) – це мимовільно поперечносмугастий м'яз, який становить основну тканину стінок серця. Скорочується імпульсами. 72 рази на хвилину.

Tendon. A tendon is a strong fibrous band of tissue that attaches muscles to the bone. Some become continuous with the periosteum of the bone.

Сухожилля – це особливі продовження м'язів, що з'єднує м'яз з кісткою. Частина волокон входить у структуру кістки.

Tendon sheath. A tendon sheath is a layer of synovial membrane around a tendon. It allows the tendon to stretch without adhering to the surrounding fascia. It contains a lubricating fluid that enables smooth tendon motion during muscle contraction and joint movements. The tendons in the ankle and wrist areas are enclosed in sheaths.

Сухожильна піхва це муфта з подвійними стінками. В області кісточки та зап'ястя сухожилля укладені в оболонки (піхви).

4.2 Pathological conditions. Muscular System

4.2 Патологічні стани. М'язова система

Muscular dystrophy is a genetically transmitted disorder characterized by muscle weakness. Muscle fibers degenerate. Progressive diseases that affect all muscles and the late stages that control respiration.

М'язова дистрофія – це патологічне захворювання, що прогресує; м'язова слабкість та дегенерація м'язів. Прогресуючі захворювання, що вражають усі м'язи, та пізні стадії, що контролюють дихання.

Polymyositis is an uncommon inflammatory disease or a chronic progressive disease of skeletal muscles (hips and arms). This condition can make climbing stairs, rising from a seated position, lifting objects, or reaching overhead difficult.

Поліміозит – системне аутоімунне захворювання м'язової тканини (в основному м'язів поперечносмугастої мускулатури). Цей стан може ускладнювати підйом сходами, вставання з положення сидячи, підняття предметів або досягнення рук над головою.

Strains. Strains mean Injury to the muscles or tendons resulting from overstretching, overextension, or "muscle pull."

Ушкодження м'язів і сухожиль можуть бути наслідком зовнішньої дії, мікротравми, внаслідок незначної напруги уражених структур і тканин, або внаслідок багаторазових субмаксимальних навантажень (прихована травма).

4.3 Diagnostic and treatment

4.3 Діагностика та лікування

Electromyography is a procedure that records the strength of muscle contractions under electrical stimulation.

Електроміографія (ЕМГ) – це метод дослідження біоелектричної активності м'язів та нервово-м'язової передачі.

Muscle biopsy is the extraction of a muscle tissue specimen by needle or incisional biopsy.

Біопсія м'язів – інвазивне дослідження, що передбачає відсікання невеликого зразка тканини для гістологічного вивчення.

5.1 Nervous system

5.1 Нервова система

Afferent neurons carry nerve impulses from sensory stimuli towards the central nervous system and brain.

Сенсорні (також звані аферентними) нейрони переносять нервові імпульси від сенсорних рецепторів в тканинах і органах до центральної нервової системи. Вони змінюють фізичні подразники, такі як дотик, світло та звук, на нервові імпульси.

Astrocytes are a type of neuroglial cell characterized by its star-shaped form and numerous processes. It is the supporting cell of neurons, providing them with nutrition and physical support, and is also involved in the process of transmitting and processing information in the nervous tissue. They form a blood-brain barrier to prevent harmful substances from entering brain tissue.

Астроцит – тип нейрогліальної клітини зірчастої форми з численними відростками, є опорними клітинами нейронів, що забезпечують їх харчування та фізичну підтримку, а також беруть участь у процесі передачі та обробки інформації в нервовій тканині.

Autonomic Nervous System (ANS). The Autonomic Nervous System is responsible for unconscious (involuntary) control of the body. It is regulated through the brainstem to the spinal cord and organs. Autonomic functions include controlling respiration, cardiac regulation, vasomotor activity, and certain reflex actions such as coughing, sneezing, swallowing, and vomiting. The hypothalamus, just above the brain stem, acts as an integrator for autonomic functions.

Вегетативна система – це несвідомий контроль за органами та системами. Вегетативна нервова система контролює автоматичні функції , такі як дихання, травлення, регуляція серцевого ритму та реакція на стрес. Ця система складається з двох головних гілок – cимпатичної та парасимпатичної. Контролюється Гіпоталамусом.

Axons. An axon is a thin fiber that connects neurons (nerve cells) so that they can communicate. Neurons communicate via electrical impulses that trigger the release of "chemical messengers" called neurotransmitters. Axons also transmit electrical impulses from muscle and gland cells to the brain.

Аксони це точки, де нервові імпульси передаються іншим клітинам, а також до дендритів інших нейронів. Аксон може розгалужуватися сотні разів, але ніколи не буває більше одного аксона на нейрон.

Basal ganglia are a group of subcortical nuclei situated at the base of the forebrain and top of the midbrain. They are strongly interconnected with the cerebral cortex, thalamus, brainstem, and several other brain areas. The basal ganglia are associated with various functions, including control of voluntary motor movements, procedural learning, habit learning, eye movements, cognition, and emotion.

Базальні ядра (також базальні ганглії) – кілька скупчень сірої речовини, розташованих у білій речовині. Базальні ядра входять до складу переднього мозку, розташованого на кордоні між лобовими частинками та над стовбуром мозку. До основних функцій базальних ганглій можна віднести: підтримка пози, керування стандартними діями, підтримання тонусу м'язів, а також здійснення контролю за дрібною моторикою.

Brain. The brain is the central organ of the nervous system, which, along with the spinal cord, forms the central nervous system. The brain consists of the cerebrum, the brainstem, and the cerebellum.

Головний мозок людини (лат. encephalon) є органом центральної нервової системи, що складається з безлічі взаємозалежних між собою нервових клітин та їх відростків. Мозок складається з великого мозку, стовбура мозку та мозочка.

Brain stem. The brainstem connects the brain to the spinal cord. It plays a vital role in regulating essential bodily functions, such as breathing, heart rate, and blood pressure, as well as coordinating movement, balance, and sensory information.

Стовбур мозку з'єднує головний мозок зі спинним мозком. Він відіграє важливу роль у регуляції основних функцій організму, таких як дихання, частота серцевих скорочень та артеріальний тиск, а також у координації рухів, рівноваги та сенсорної інформації.

Bridge (pons). The bridge (pons) contains nuclei that relay signals from the forebrain to the cerebellum, along with nuclei that deal primarily with sleep, respiration, swallowing, bladder control, hearing, equilibrium, taste, and others.

Міст є частиною стовбура мозку. Через міст проходять всі висхідні та низхідні шляхи, що зв'язують передній мозок зі спинним мозком, з мозочком та іншими структурами стовбура.      

Central nervous system (CNS). The central nervous system controls most of the body's functions. The central nervous system is referred to as “central” because it integrates information from the entire body and coordinates activity throughout the entire organism. The central nervous system includes two organs: the brain and the spinal cord.

Центральна нервова система – це центральний процесор усіх систем організму. Центральна нервова система називається «центральною», тому що вона поєднує інформацію з усього тіла та координує діяльність всього організму. Вона включає два органи: головний мозок і спинний мозок.

Cerebellum. The cerebellum is located at the back of the brain, between the cerebrum and the brain stem, immediately inferior to the occipital and temporal lobes, and within the posterior cranial fossa. The cerebellum maintains muscle tone, coordinating normal movement and balance.

Мозочок розташований в задній частині головного мозку, між головним мозком і стовбуром головного мозку, безпосередньо під потиличною і скроневою частками і в задній черепній ямці. Мозочок бере участь у підтримці м'язового тонусу, координації руху та рівноваги.

Cerebral cortex. The cerebral cortex (surface of the cerebrum) is the outermost layer of the brain, made up primarily of grey matter. The cortex is divided into four lobes: the frontal lobe, parietal lobe, temporal lobe, and occipital lobe.

Кора великих півкуль головного мозку або кора головного мозку (лат. cortex cerebri) – структура головного мозку, шар сірої речовини товщиною 1,3-4,5 мм, розташований по периферії півкуль великого мозку і покриває їх.

Cerebrum. The cerebrum is the most significant part of the brain, composed of the right and left hemispheres. It performs higher functions, such as interpreting touch, vision, and hearing, as well as speech, reasoning, emotions, learning, and fine movement control.

Передній відділ мозку представлений великими півкулями. Процес мислення, пам'ять, свідомість та вища розумова діяльність.

Corpus callosum. The corpus callosum is a wide, thick nerve tract consisting of a flat bundle of commissural fibers beneath the cerebral cortex. It spans part of the longitudinal fissure, connecting the left and right cerebral hemispheres and enabling communication between them. It is the largest white matter structure in the human brain.

Мозолисте тіло (лат. corpus callosum) – товстий пучок нервових волокон довжиною близько 10 см під корою головного мозку у товщі поздовжньої щілини. З'єднує ліву і праву півкулі головного мозку. Це найбільша структура білої речовини головного мозку, що складається з 200—250 млн контралатерально спрямованих (назустріч один одному, з обох сторін) аксонів кіркових нейронів. Півкулі головного мозку взаємодіють один з одним через мозолисте тіло.

Dendrites are the branch-like extensions of a neuron that receive signals from other neurons. They act as the primary receiving zone for incoming information, integrating these signals and transmitting them to the neuron's cell body (soma). This process is crucial for neural communication.

Дендрити – це тонкі нервові волокна, які є розширеннями клітинного тіла та проводять імпульси до клітин організму. Нейрон може мати багато дендритів, і кожен дендрит може багаторазово розгалужуватися, утворюючи дендритове «дерево». Кінець кожної гілки може приймати нервові імпульси від іншої клітини, дозволяючи даному нейрону спілкуватися з десятками тисяч інших клітин.

Diencephalon. The diencephalon is located between the cerebrum and the midbrain. It consists of several structures: the thalamus, hypothalamus, and pineal gland.

Проміжний мозок розташовується між середнім та переднім мозком. Основними утвореннями проміжного мозку є таламус (зоровий бугор) та гіпоталамус. Останній з'єднаний з гіпофізом – головною залозою внутрішньої секреції.

Efferent neurons carry neural impulses away from the central nervous system and towards muscles to cause movement. They are divided into central (located in the brain) and peripheral (directly connected to muscles) and play a key role in the implementation of both voluntary and involuntary movements.

Рухові (також звані ефер) and) нейрони несуть нервові імпульси від центральної нервової системи до м'язів і залоз. Вони змінюють нервові сигнали на активацію цих структур. Порушують довільні та мимовільні рухи.      

Frontal lobe. The frontal lobe is the largest lobe and the front-most part of the brain. It's essential for cognitive functions and the control of voluntary movement and activity.

Лобні частки відповідають за рух, мову і складне мислення.      

Gyri. The gyri (gyrus) are the ridges on the brain's surface, surrounded by fissures known as sulci. Gyri have an evolutionary function: they increase the brain's surface area.

Звивина (лат. gyrus, множ. gyri) – виступи (складки), що лежать між борознами (заглибленнями) на поверхні півкуль кінцевого мозку. Борозни та звивини створюють характерну «зморшкувату» поверхню півкуль головного мозку людини.

Hypothalamus. The hypothalamus is a portion of the brain that serves various functions and acts as the body's control and coordinating center. One of the most essential functions of the hypothalamus is to link the nervous system to the endocrine system via the pituitary gland. The hypothalamus maintains the body's internal balance, homeostasis, and directly influences the autonomic nervous system by managing hormones.

Гіпоталамус знаходиться в проміжному мозку. Гіпоталамус – це частина мозку, яка виконує різні функції та діє як центр контролю та координації організму. Одна з найважливіших функцій гіпоталамуса – зв'язок нервової системи з ендокринною системою через гіпофіз. Гіпоталамус підтримує внутрішній баланс організму, гомеостаз, і безпосередньо впливає на вегетативну нервову систему, керуючи гормонами.

Interneurons connect the spinal motor and sensory neurons. In addition to transferring signals between sensory and motor neurons, interneurons can communicate, forming circuits of various complexities.

Інтернейрони проводять нервові імпульси вперед і назад між сенсорними та руховими нейронами всередині спинного або головного мозку. Вони з'єднують спинномозкові моторні та сенсорні нейрони. Крім передачі сигналів між сенсорними і моторними нейронами, інтернейрони можуть взаємодіяти один з одним, утворюючи ланцюга різної складності.

Lobes of brain. Each brain hemisphere (parts of the cerebrum) has four sections called lobes: frontal, parietal, temporal, and occipital. Each lobe controls specific functions.

Частки головного мозку. Кожна півкуля мозку (частина головного мозку) має чотири відділи, які називаються частками: лобову, тім'яну, скроневу та потиличну. Кожна частка контролює певні функції.

Longitudinal fissure divides the cerebrum into two hemispheres: right and left.

Поздовжня щілина великого мозку. Між півкулями проходить поздовжня щілина великого мозку, обмежена краями півкуль і мозолистим тілом.      

Medulla oblongata. The medulla oblongata is a continuation of the spinal cord within the skull. It forms the lowest part of the brainstem and contains control centers for the heart and lungs.

Довгастий мозок (medulla oblongata) є продовженням спинного мозку. У довгастому мозку знаходяться нервові центри багатьох рефлексів: дихання, серцево-судинний, потовиділення, травлення, смоктання, моргання, м'язового тонусу.

Microglia are cells that phagocytose cellular debris or damaged cells, waste products, and pathogens within nerve tissue. Microglia are a type of glial cell located throughout the brain and spinal cord of the central nervous system (CNS). Microglia account for about 5–10% of cells found within the brain. As resident macrophage cells, they act as the primary form of active immune defense in CNS.

Мікроглії – найдрібніші із гліальних клітин. Основна функція мікроглій – захист від різних інфекцій та пошкоджень нервових клітин мозку, а також видалення продуктів руйнування нервової тканини, у тому числі токсичних білків, пов'язаних із віковою втратою пам'яті та іншими синдромами погіршення інтелектуальних здібностей.

Midbrain. The midbrain is the topmost part of the brainstem, connecting the brain to the spinal cord. The midbrain has three main parts – the colliculi, the tegmentum, and the cerebral peduncles. Midbrain plays a crucial role in processing visual and auditory signals. Midbrain functions involve movement of the body and head, as it provides passage for downward pathways for the cerebral cortex.

Середній мозок – розташовується між підкіркою та задньою ділянкою мозку, знаходиться у самому центрі органу. Є сполучним сегментом між верхніми і нижніми структурами, оскільки через нього проходять нервові мозкові тракти.

Nerves. A nerve (latin: nervus) is a thin fiber extending from the brain or spinal cord and is a component of a branched system that controls the body's activity. A nerve is a sheath-covered structure consisting of a bundle of nerve fibers, mainly represented by the axons of neurons and the neuroglia that support them. There are 12 pairs of cranial nerves and 31 pairs of spinal nerves.

Нерв (лат. nervus) – тонка волокнина, що відходить від головного або спинного мозку і є складовою частиною розгалуженої системи, яка керує діяльністю організму. Нерв являє собою покриту оболонкою структуру, що складається з пучка нервових волокон, в основному, представлених аксонами нейронів і підтримувальною їх нейроглією. Нерви -це 12 пар – черепно-мозкові та 31 пара – спинномозкові.      

Nervous System. The nervous system regulates and coordinates all body activities, including mental, learning, and memory.

Нервова система бере участь у сенсорному сприйнятті органів чуття та регулюванні всіх функцій в організмі.

Neuroglia in the nervous system are homeostatic and defensive cells represented by highly heterogeneous cellular populations of different origins, structures, and functions. In this sense, neuroglia supports the system in engulfing and digesting unwanted substances (phagocytosis) and maintaining the nervous system's functionality.

Нейроглія, клітини нервової тканини, що виконують важливі функції по підтримці процесів життєдіяльності нейронів і беруть участь у специфічних нервових процесах.

Neurons Neurons are the structural and functional unit of the nervous system. They help transmit nerve impulses. Neurons are like the body's communication network.

Нейрони, також звані нервовими клітинами, є електрично збудливими клітинами. Нейрони мають здатність збирати і передавати нервові імпульси до інших нейронів і виконавчих органів. За будовою та функціями нейрони подібні до інших нервових клітин, але на відміну від інших передають інформацію один одному і на великі відстані (до декількох метрів).

Neurotransmitters are chemical substances that activate or inhibit the transmission of nerve impulses across the synapses.

Нейромедіатори, також відомі як нейротрансмітери, – це хімічні речовини, які передають сигнали між нервовими клітинами (нейронами) у нервовій системі. Вони діють як посередники, дозволяючи нейронам спілкуватися один з одним, передаючи інформацію через синапси (місця з'єднання між нейронами).

Occipital lobe. The occipital lobe of the brain sits at the back of the head and is responsible for visual perception, including color, form, and motion.

Потилична частка головного мозку розташована в задній частині голови та відповідає за зорове сприйняття, включаючи колір, форму та рух.

Oligodendrocytes form a protective myelin sheath for axons. It is an electrical insulator and helps speed the nerve impulse.

Олігодендроцити є типом нейроглії, основні функції якої полягають у забезпеченні підтримки та ізоляції аксонів. Вони формують мієлінові оболонки на аксонах нейронів мозку, що посилює проведення електричного сигналу.

Parasympathetic nervous system. The parasympathetic nervous system is responsible for the body's rest and digestion response when it is relaxed, resting, or feeding. It decreases respiration and heart rate while increasing digestion. The primary purpose of the parasympathetic nervous system is to conserve energy to be used later and to regulate some bodily functions.

Парасимпатична нервова система, частина вегетативної нервової системи, відповідає за "відпочинок і перетравлення". Вона гальмує діяльність органів, зменшує частоту серцебиття і дихання, стимулює травлення, і загалом сприяє відновленню ресурсів організму. Парасимпатична протистоїть симпатичній нервовій системі, яка активується у стресових ситуаціях.

Parietal lobe. The parietal lobes are primarily responsible for receiving and processing sensory information, including touch, pressure, heat, cold, and pain. The parietal lobes are also involved in the perception of body awareness and the construction of a spatial coordinate system (mental map) to represent the world around us.

Тім'яні частки відповідають за інтеграцію сенсорної інформації, у тому числі забезпечує взаємозв'язок між тактильними відчуттями та болем. Тім'яні частки також беруть участь у сприйнятті усвідомлення тіла та побудові просторової системи координат (ментальної карти) для представлення навколишнього світу.

Peripheral nervous system (PNS). The primary function of the peripheral nervous system is to carry information from the sensory and internal organs to the CNS and to convey information between the CNS and all other body parts outside the brain and spinal cord.

Периферична нервова система являє собою сукупність черепно-мозкових і спинномозкових нервів, що відходять від головного і спинного мозку і пов'язують центральну нервову систему з усіма рецепторами та виконавчими органами.

Pineal body. The pineal body, also called conarium, epiphysis cerebri, pineal gland, or pineal body, is the source of melatonin, a hormone derived from tryptophan that plays a central role in regulating circadian rhythm (the roughly 24-hour cycle of biological activities associated with natural periods of light and darkness).

Епіфіз – це ендокринна залоза неврогенної групи, представлена невеликим шишковидним тілом сірувато-червоного кольору, що розташовується в області четверохолмия середнього мозку. Він є джерелом мелатоніну, який відіграє центральну роль у регулюванні циркадного ритму (приблизно 24-годинного циклу біологічної активності, пов'язаної з природними періодами світла та темряви).      

Posterior. The posterior part of the brain includes the medulla oblongata, the cerebellum, and the bridge.

Задній відділ мозку. До складу заднього відділу входять довгастий мозок, мозочок, «маленький мозок» і вароліїв міст.

Reticular formation. The reticular formation is a set of interconnected nuclei located throughout the brainstem, including neurons located in different parts of the brain. The reticular formation includes ascending pathways to the cortex in the ascending reticular activating system (ARAS) and descending pathways to the spinal cord via the reticulospinal tracts.

Ретикулярна формація (лат. formatio reticularis) – структура головного мозку, що знаходиться у стовбурі і пролягає від довгастого мозку через міст до середнього мозку. Складається переважно із білої речовини, в якій нещільно розкидані групи тіл нейронів. Це пункт контролю зворотного зв'язку. Отримує та передає електричні імпульси від усіх нервових клітин.

Somatic Nervous System (SNS). The somatic nervous system is a subdivision of the peripheral nervous system that extends throughout nearly every part of the body. The nerves in this system deliver information from the senses to the brain. They also carry commands from the brain to the muscles.

Соматична нервова система – це частина периферичної нервової системи, забезпечує свідомий контроль над скелетними м’язами . Соматична нервова система іннервує скелетні м'язи – м'язи обличчя, тулуба й кінцівок, а також шкіру й деякі внутрішні органи – язик, гортань, глотку. У цій системі розрізняють чутливий та руховий відділи.

Spinal cord. The spinal cord is a long, fragile tubelike structure that begins at the end of the brain stem and continues down almost to the bottom of the spine. It consists of nerves that carry incoming and outgoing messages between the brain and the rest of the body.

Спинний мозок – відділ центральної нервової системи, що розміщений у хребтовому каналі, та виконує рефлекторну й провідникову функції. У центрі спинного мозку проходить вузький спинномозковий канал, заповнений спинномозковою рідиною, який сполучається з системою шлуночків головного мозку. Це двостороння провідна система між головним мозком та периферичною нервовою системою.

Sulci. The sulci (sulcus) is a groove in the cerebral cortex that surrounds a gyrus. The larger sulci are usually called fissures.

Борозна являє собою паз, природний поділ, глибока складка, витягнуті ущелини, або розрив у різних частинах тіла. Борозни та тріщини поділяють мозок на частки, а також на дві півкулі.

Sympathetic nervous system. The sympathetic nervous system connects the internal organs to the brain through the spinal nerves. When stimulated, these nerves prepare the organism for stress by increasing the heart rate, increasing blood flow to the muscles, and decreasing blood flow to the skin.

Симпатична нервова система відповідає за реагування на небезпеку або стрес, що насувається, і разом з іншими фізіологічними змінами відповідає за збільшення частоти пульсу і кров'яного тиску, а також при появі почуття хвилювання сприяє підвищенню рівня адреналіну. Симпатична нервова система з'єднує внутрішні органи з мозком через спинномозкові нерви.

Synapses are the space between the axon of one neuron and the dendrite of another neuron.

Синапси – це складні мембранні переходи, які передають сигнали іншим клітинам. Синапс – це відстань між аксоном та дендритом іншого нейрона. Синапси виникають на кожному терміналі аксона.

Temporal lobe. The temporal lobe forms long-term memory, processes visual and auditory information, and contributes to understanding language.

Скронева доля відповідає за опрацювання сенсорної інформації для подальшого зберігання, зокрема візуальної, мовної, емоційної та асоціативної пам'яті.

Thalamus. The thalamus is a small structure within the brain located just above the brain stem between the cerebral cortex and the midbrain. It has extensive nerve connections to both and relays motor and sensory signals to the cerebral cortex.

Таламус – ділянка сірої речовини у верхній частині проміжного мозку.Таламус виконує декілька важливих фізіологічних функцій. Зокрема, саме таламус відповідає за передання сенсорної та рухової інформації від органів чуття до відповідних ділянок кори великих півкуль головного мозку. Таламус також відіграє важливу роль у регуляції рівня свідомості, процесів сну та неспання, концентрації уваги.

5.2 Pathological Condition of the nervous system

5.2 Патологічні стани нервової системи

Alzheimer's disease is an irreversible, progressive brain disorder that slowly destroys memory, thinking skills, and physical functioning. In most people, the disease symptoms first appear in their mid-60s.

Хвороба Альцгеймера (також сенільна деменція альцгеймерівського типу) – найпоширеніша форма деменції, нейродегенеративне захворювання. Захворювання викликає повільне ушкодження нейронів та відмирання тканин мозку.

Amyotrophic lateral sclerosis (ALS) is a progressive nervous system disease that affects nerve cells in the brain and spinal cord, causing loss of muscle control.

Бічний аміотрофічний склероз (ALS) – нейродегенеративне захворювання, що вражає рухові нейрони в головному та спинному мозку, що призводить до втрати контролю над м’язами.

Brain abscess is a collection of pus enclosed in brain tissue caused by a bacterial or fungal infection. It can develop as a complication of an infection, trauma, or surgery.

Абсцес головного мозку – осередкове скупчення гною в речовині головного мозку. Захворювання викликають стафілококи, стрептококи, гриби, кишкові палички, анаеробні бактерії.

Cerebral concussion. A cerebral concussion is a traumatic brain injury that affects your brain function. Effects are usually temporary but can include headaches and problems with concentration, memory, balance, and coordination. A blow to the head usually causes concussions.

Струс головного мозку – легка форма черепномозкової травми з короткочасною втратою свідомості, гостре короткочасне порушення функцій головного мозку.

Cerebral contusion is a form of traumatic brain injury, which is a bruise of the brain tissue. It can be associated with multiple microhemorrhages, small blood vessel leaks into brain tissue. Contusion occurs in 20–30% of severe head injuries.

Забій головного мозку (лат. contusio cerebri) – черепно-мозкова травма, при якій відбувається ураження безпосередньо тканин головного мозку. Загальномозкові симптоми поєднуються із вираженими вогнищевими порушеннями (парези, афазія) внаслідок розм'якшення мозкової речовини. Найчастіше вогнища пошкодження розташовуються в області лобових, скроневих та потиличних часток.

Cerebral palsy is a group of permanent movement disorders that appear in early childhood. Signs and symptoms vary among people and over time. Symptoms include poor coordination, stiff muscles, weak muscles, and tremors. There may be problems with sensation, vision, hearing, swallowing, and speaking.

Дитячий церебральний параліч. Термін «церебральний параліч» об’єднує групу синдромів, які виникають в результаті недорозвинення або пошкодження головного мозку. Ураження мозку проявляється порушенням м’язового тонусу і координації рухів, неспроможністю зберігати нормальне положення і виконувати довільні рухи. Рухові порушення часто поєднуються з затримкою мовленнєвого, психічного розвитку і судомами. ДЦП не є спадковим захворюванням.

Cerebrovascular accident (CVA) is the medical term for a stroke. A stroke is when blood flow to a part of your brain is stopped, either by a blockage or the rupture of a blood vessel.

Інсульт – гостре порушення кровопостачання головного мозку, приплив крові до частини мозку припиняється або через закупорку, або через розрив кровоносної судини.

Cluster headache. A cluster headache commonly awakens you in the middle of the night with intense pain in or around one eye on one side of your head. It seems related to the sudden release of histamine or serotonin in the body.

Кластерний (пучковий) головний біль – це болісний, інтенсивний, односторонній головний біль в очній та/або скроневій областях. Супроводжується закладеністю носа, нежиттю, сльозотечею, печінням в області обличчя та іншими вегетативними проявами.

Dementia is a general term for memory loss, language, problem-solving, and other thinking abilities that are severe enough to interfere with daily life.

Деменція (слабоумство) – це втрата таких функцій головного мозку, як пам'ять, мислення, міркування, що ускладнює повсякденну діяльність людини, не є захворюванням.

Encephalitis is an inflammation of the brain caused by a virus, when the person experiences measles or mumps, or through a mosquito or tick bite. Symptoms are similar to meningitis.

Енцефаліт. Енцефалітом називають запалення тканин головного мозку. Його викликає вірусна інфекція. Симптоми схожі на менінгіт.

Epilepsy is a syndrome of recurring episodes of excessive, irregular electrical activity of the brain resulting in involuntary muscle movements called seizures.

Епілепсія -хронічне неінфекційне захворювання головного мозку, характерні напади, що повторюються. Ці напади виявляються як короткочасні мимовільні судоми і іноді супроводжуються втратою свідомості.

Headache (cephalgia) is a symptom that refers to any pain located in the head. It may be chronic or acute. There are several hundred types of headaches, but four very common types are sinus, tension, migraine, and cluster.

Головний біль (цефалгія) – це суб'єктивна ознака різних захворювань та станів, це симптом, який стосується будь-якого болю, локалізованого в голові. Він може бути хронічним або гострим. Існує кілька сотень видів головного болю, але чотири дуже поширені типи – це синусовий, тензионний, мігрень та кластерний.

Hematoma epidural. An epidural hematoma usually develops under a fractured area of the skull. It is a severe, potentially life-threatening condition. Bleeding occurs between the tough outer membrane that covers the brain (dura) and the skull. Epidural hematomas usually involve arterial bleeding and increased intracranial pressure; loss of consciousness is often observed.

Епідуральна гематома – травматичний крововилив, що розташовується між внутрішньою поверхнею кісток черепа та твердою мозковою оболонкою і викликає місцеву та загальну компресію головного мозку.

Hematoma subdural means bleeding occurs between the dura mater's inner layer and the meninges' arachnoid mater surrounding the brain. It usually results from tears in bridging veins that cross the subdural space. Blood escapes from the blood vessel, forming a blood clot (hematoma) that places pressure on the brain and damages it.

Субдуральна гематома (СДГ) або субдуральний крововилив – тип гематоми, зазвичай асоційований з черепно-мозковою травмою. При СДГ підвищується внутрішньочерепний тиск з компресією та можливим ушкодженням речовини головного мозку.      

Hydrocephalus is a condition in which cerebrospinal fluid (CSF) accumulates within the brain. This typically causes increased pressure inside the skull.

Гідроцефалія – це захворювання, що характеризується нагромадженням аномальної кількості цереброспінальної рідини у шлуночках та підболочкових просторах у головному мозку, що викликає їх розширення, підвищення внутрішньочерепного тиску.

Intracranial tumors, also known as brain tumors, are an abnormal mass of tissue in which cells grow and multiply uncontrollably. Brain tumors can be malignant (cancerous) or benign (noncancerous) and can affect children and adults. But whether they’re cancerous or not, brain tumors can impact your brain function if they grow large enough to press on surrounding tissues.

Внутрішньочерепні пухлини – це аномальні розростання клітин усередині черепа, які можуть бути доброякісними чи злоякісними. Вони виникають з різних тканин, включаючи мозкову паренхіму, оболонки, гіпофіз та черепні нерви. Симптоми залежать від локалізації пухлини і можуть включати головний біль, порушення зору, рухові проблеми, зміни мови та нудоту.

Конец ознакомительного фрагмента.

Текст предоставлен ООО «Литрес».

Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на Литрес.

Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.