Вирши Червонной Руси

Збiрка вiршiв

Вiршi Червоної Русi

I. ПIСНЯ

«Думи мої, думи мої,

Лихо менi з вами!

Нащо стали на паперi

Сумними рядами?..

Чом вас вiтер не розвiяв

В степу, як пилину?

Чом вас лихо не приспало,

Як свою дитину?..»

(Т.Г. Шевченко)

Вiльна воля на рiчцi…

I лiсо́ва доро́га…

Складаю я вiршi

Про весну дорогу́.

Я про землю складаю,

Про рiднi краї.

Я вiрю i знаю,

Почуєшь все ти…

I велика дiброва,

I березовий ряд.

Пiд небесним покривом

Тут тумани стоять.

Менi за добре щастя

Чути пiснi твої,

О рiдна природа,

Де воля i мрiї!

<2024 р.>

II. КРАÏНА

О, Країна моя ти, Країна!..

Свiтить сонце по гiлках дерев…

Закрутилася лиха дольбiна,

Що давала насущний мiй хлiб…

I свiтло на рiдному просторi…

Дорогой зеленiючий край!..

I не нудно iнший серцю долi!

Не потрiбен божественний рай!

I лiси, i вели́чезнi гори…

Витiкає рiчка́ далеко…

Хмари в небi над мiстом лягають…

У небесах, як завжди, високо!..

На природi мене ти ростила!

Про тебе я завжди памʼятав;

О, Країна моя ти, Країна!

Не кидаю, рiдна́, я тебе!

<жовтень 2024 р.>

III. ВОЛЯ

Воля, воля моя…

I небо нiчне…

Галявини шумлять;

Сяйво вiчне…

Iду по стежцi,

I вiтер зi мною;

Шумлять соловʼї

Часом нiчною.

О, вiльна ти воля,

Краї ви мої!..

Завжди i всюди

Тут добрi ночi.

<лiто 2026 р.>

IV. ДIБРОВА

Дiброва велика, дiброва!..

Ялинки та сосни, дуби та дуби…

Тут добра матiнка-природа;

Тут свiтлi i рiднi менi мрiї!..

Люблю я тебе, о Природа!

Тебе я матiнкою кличу.

Залишу́ся в просторах я знову

У добрий i ясний цей вечiр.

Дiброва, моя ти дiброва!..

I вiльне це небо у тишi.

Тебе розумiю, дiброва,

Мене розумiєш i ти!

<2026 р.>

V. РУСЬ

Рiдна Русь, рiдна Русь!

Русь Червона ти моя!

Розписна та далека,